‎Ce ai făcut?
‎Gata.
‎N-a fost așa rău, nu-i așa?
‎Vezi?
‎N-ai de ce să te temi.
‎Nu-i așa, Nancy?
‎Ia loc, te rog.
‎Nu!
‎Nancy, rămâi cu mine! ‎Orice ați face, grăbiți-vă!
‎Steve zice să vă grăbiți!
‎- Nu mai spune! ‎- Căutăm! Nu găsim nimic!
‎- Ce sunt porcăriile astea? ‎- Ce cauți?
‎Madonna, Blondie, Bowie, Beatles? ‎Muzică! Ne trebuie muzică!
‎Asta e muzică!
‎Fir-ar…
‎Doamne!
‎Nancy…
‎Ce faci?
‎Nu a venit vremea să pleci.
‎Mi-ai văzut trecutul.
‎Desprinde-te!
‎Aș vrea foarte mult ‎să-ți arăt și viitorul meu.
‎Ia loc, Nancy.
‎Vreau să-i spui lui Unsprezece.
‎Vreau să-i spui tot ce vezi.
‎Nu!
‎- Spune-i… ‎- Nu!
‎…totul.
‎Nu!
‎Gata.
‎Gata. Sunt aici.
‎Sunt aici.
‎UN SERIAL NETFLIX
‎CAPITOLUL OPT: TATA
‎Ce se întâmplă?
‎Dați drumul la electricitate!
‎Zi-i că prizonierii sunt sub control
‎și că te ocupi de electricitate.
‎Zi-i!
‎- Ușa aia unde duce? ‎- La blocul de celule doi…
‎Fără blocuri de celule!
‎Am nevoie o cale sigură de ieșire.
‎Deci ai primit mesajul meu.
‎Nu, de mult voiam ‎să vizitez Uniunea Sovietică.
‎Cu Murray.
‎Vă înțelegeți bine?
‎Suntem ca Starsky și Hutch.
‎Am crezut că ai murit.
‎Credeam că te-am pierdut.
‎Eu chiar te-am pierdut.
‎Timp de opt luni.
‎Te-am înmormântat.
‎A venit cineva?
‎Glumești?
‎Ești eroul orașului Hawkins.
‎E adevărat.
‎Da, mereu am simțit ‎că o să fiu mai plăcut după ce mor.
‎Și Unșpe?
‎E bine.
‎Îi e dor de tatăl ei.
‎Tuturor ne e dor.
‎Nu-mi place să vă întrerup, ‎dar se pare că se poate cățăra.
‎Lăsați armele jos!
‎Jos armele!
‎Nu trageți!
‎Opriți-vă!
‎Ce naiba se aude?
‎Te rog, zi-mi că nu au încă unul!
‎Nu te duce acolo!
‎E periculos!
‎Dumnezeule!
‎Ce naiba fac aici?
‎Alo!
‎Am găsit ceva.
‎- Crezi că ne scoate de aici? ‎- Ne dau șanse de 1%.
‎Unu, doi, trei!
‎Din nou.
‎Unu, doi, trei!
‎Pulsul scade. A ajuns la 150.
‎Cum te simți?
‎Ne auzi?
‎Unsprezece! Ne auzi?
‎Las-o.
‎Bună, Jane…
‎Frățioare!
‎Fii atent! ‎Nu știam că s-au extins în Nevada.
‎Ai grijă, Domino's!
‎Piesele tale de domino o să cadă.
‎- Cât de departe e Nina de Vegas? ‎- Față de Vegas?
‎Dacă Suzie ne-a dat coordonate corecte, ‎la vreo 150 km. De ce?
‎După ce o salvăm pe Unșpe, ‎să ne oprim la întoarcere.
‎Ea ne-ar putea îmbogăți. ‎N-o să mai trebuiască să muncim.
‎Am putea juca D&D ‎și Nintendo tot restul vieții.
‎Da. Absolut.
‎- O să reușim. N-o să pățească nimic. ‎- Da, știu.
‎Dar dacă, după ce se termină totul…
‎- Dacă n-o să mai aibă nevoie de mine? ‎- Sigur că o să aibă!
‎- Întotdeauna o să aibă, Mike. ‎- Îmi tot spun asta,
‎dar nu cred.
‎Adică…
‎ea e specială, așa s-a născut.
‎Am fost printre primii care a văzut asta.
‎Dar când am găsit-o în pădure, ‎ea avea nevoie de cineva.
‎Nu e soartă sau destin. E un simplu noroc.
‎Într-o zi, o să vadă ‎că sunt doar un tocilar
‎care s-a trezit cu Superman la ușă.
‎Măcar Lois Lane e mare reporter ‎la ‎Daily Planet.
‎- Scuze. ‎- Nu…
‎E o prostie, ‎având în vedere tot ce se întâmplă.
‎Doar că… Pur și simplu…
‎Ți-e frică să n-o pierzi.
‎Pot să-ți arăt ceva?
‎E extraordinar!
‎Tu l-ai pictat?
‎Da. Adică…
‎De fapt, Unșpe m-a rugat.
‎Mi l-a comandat. ‎Ea mi-a zis ce să desenez.
‎Oricum, altceva vreau să zic.
‎Vezi cum ne conduci?
‎Tu conduci toată trupa. ‎Ne inspiri. Asta faci.
‎Vezi ce blazon ai? E o inimă.
‎Știu că e evident, ‎dar asta ne ține uniți, iubirea.
‎Fiindcă, fără iubire, ‎ne-am pierde unii de alții.
‎Chiar și Unșpe. Mai ales ea.
‎În ultimele luni, ‎a fost pierdută fără tine.
‎E foarte diferită de ceilalți oameni și…
‎când ești diferit, uneori…
‎ți se pare că ești o greșeală.
‎Dar tu o faci să simtă că nu e o greșeală.
‎Că e mai bună, fiind diferită. ‎Asta îi dă curajul să lupte.
‎Dacă a fost rea cu tine ‎sau a părut că te respinge,
‎e fiindcă se teme să te piardă, ‎cum te temi și tu.
‎Dacă ar fi fost să te piardă,
‎ar fi preferat să se întâmple repede, ‎ca atunci când smulgi un plasture.
‎Da, Unșpe are nevoie de tine, Mike. ‎Întotdeauna va avea.
‎Da?
‎Da.
‎După atac,
‎ai intrat în comă.
‎La fel ca Unu, îți forțaseși limitele.
‎Asta aproape că te-a distrus.
‎Dar acolo s-a terminat ‎asemănarea dintre voi.
‎Ceea ce ai arătat în acea zi
‎a fost mai presus de orice mi-am imaginat.
‎Un potențial la care doar visasem.
‎Când te-ai trezit,
‎ceva se pierduse.
‎Amintirile tale
‎și tot ce găsiseși în tine în acea zi.
‎Dar am știut atunci, la fel ca și azi,
‎că nu-ți pierduseși puterile.
‎Aveau doar nevoie de o scânteie.
‎Dar în ziua aceea,
‎ai scos la lumină și altceva.
‎Un portal către altă lume.
‎Mereu am crezut că Henry e acolo,
‎ascuns în întuneric.
‎Nu știam sigur, era doar o senzație.
‎Până acum.
‎A făcut trei victime până acum ‎și, când le-am văzut ochii,
‎am știut că el e.
‎Ne trimitea un mesaj, ‎să ne spună că s-a întors.
‎Atunci am venit să te caut.
‎Prietenii mei…
‎Nu am riscat să-i contactăm,
‎dar, din câte știm, sunt în siguranță.
‎Dar n-o să te mint, Unsprezece.
‎Prietenii tăi sunt în pericol.
‎Cu fiecare nouă victimă, Henry…
‎sapă o cale prin bariera ‎dintre cele două lumi.
‎„Sapă”?
‎Imaginează-ți, dacă vrei,
‎că bariera dintre lumile noastre
‎e un baraj de beton.
‎Henry creează crăpături în acest baraj.
‎Crăpăturile din baraje creează tensiune.
‎Dacă nu e controlată, tensiunea va crește.
‎Și va tot crește.
‎În cele din urmă, ‎se atinge nivelul critic.
‎Iar barajul se rupe.
‎Când se va întâmpla asta,
‎Hawkins va cădea.
‎A mers foarte bine, zic.
‎I-ai explicat totul cu blândețe, ‎așa cum am vorbit.
‎Deloc amenințător.
‎Mi-a arătat
‎lucruri care nu s-au întâmplat încă.
‎Lucruri îngrozitoare.
‎Am văzut un nor întunecat
‎deasupra orașului Hawkins.
‎Tot centrul era în flăcări.
‎Soldați morți.
‎Și…
‎o creatură uriașă,
‎care avea
‎gura larg deschisă.
‎Creatura asta nu era singură. ‎Erau foarte mulți monștri.
‎O armată.
‎Intrau în Hawkins.
‎În cartierele noastre.
‎În casele noastre.
‎Apoi…
‎mi-a arătat-o pe mama.
‎Și pe Holly.
‎Pe Mike.
‎Cu toții…
‎erau…
‎Înțeleg, dar…
‎vrea doar să te sperie, Nance.
‎Nu-i așa? Adică…
‎- Nu e real. ‎- Nu încă.
‎Acolo, mai era ceva.
‎Mi-a arătat portaluri.
‎Patru portaluri.
‎Traversau orașul.
‎Iar portalurile
‎arătau ca acela de lângă rulota lui Eddie, ‎dar creșteau întruna.
‎Nu era Hawkins cel din Lumea Răsturnată.
‎Era chiar Hawkins al nostru.
‎Casa noastră.
‎Patru bătăi.
‎Ceasul lui Vecna.
‎Bate întotdeauna de patru ori.
‎Doar de patru ori.
‎Le-am auzit și eu.
‎Ne-a arătat planul lui.
‎Patru oameni uciși.
‎Patru portaluri.
‎Sfârșitul lumii.
‎Dacă e adevărat…
‎trebuie să mai ucidă doar o dată.
‎Iisuse Hristoase!
‎Sună-i încă o dată!
‎- Nimic? ‎- Nu.
‎- Sună, apoi e ocupat. ‎- Poate ai format greșit. Mai încearcă.
‎- N-am format greșit. ‎- Nu știu.
‎- Știe să folosească un telefon. ‎- Ar fi putut forma greșit.
‎Același rahat.
‎Cum e posibil?
‎Joyce vinde prin telefon. ‎Vorbește întruna.
‎Și Mike se plângea.
‎Da, dar sună ocupat mereu, ‎de când, de trei zile?
‎Nu e Joyce. În niciun caz. ‎Ceva e în neregulă.
‎Are dreptate.
‎Nu poate fi o coincidență. Nu se poate.
‎Orice se întâmplă în Lenora ‎are legătură cu toate astea.
‎Sunt sigură de asta.
‎Dar Vecna nu le poate face rău.
‎Nu, dacă e mort.
‎Trebuie să ne întoarcem acolo, ‎în Lumea Răsturnată.
‎- Nu! Nici gând! ‎- Ce?
‎- Să analizăm! ‎- Ce să mai analizăm?
‎- Abia am scăpat. ‎- Fiindcă nu eram pregătiți.
‎De data asta, vom fi. ‎Luăm arme și protecție.
‎Trecem prin portal, ‎îi găsim bârlogul și-l ucidem.
‎Sau ne ucide el pe noi. ‎Ai supraviețuit doar fiindcă a vrut el.
‎- Nu se teme de noi. ‎- Are și de ce.
‎Ne-am înșelat în privința lui Vecna. ‎Henry! Unu…
‎Scuze, cum îi spunem?
‎- Unu. ‎- Vecna.
‎- Henry. ‎- Așa.
‎Am aflat ceva nou despre Vecna-Henry-Unu.
‎E ca Unsprezece, dar bolnav, malefic, ‎ucide copii și are tenul distrus.
‎Ideea e că e foarte puternic.
‎Ne face ghem cu un deget. ‎Nu e o luptă corectă.
‎De ce să luptăm corect?
‎Ai dreptate. E ca Unsprezece. ‎Asta ne oferă un avantaj.
‎Cunoaștem atuurile lui Unsprezece, ‎dar și slăbiciunile.
‎Slăbiciuni?
‎Când se transpune la distanță, ‎Unșpe intră într-un fel de transă.
‎- Sigur Vecna face la fel. ‎- S-ar explica ce făcea în pod.
‎Exact!
‎Când o să atace următoarea victimă, ‎pariez că va fi în pod, fără apărare.
‎Fără apărare? Da. Dar liliecii?
‎Corect. Ne trebuie o cale ‎să trecem de ei. Să-i distragem.
‎- Cum facem asta? ‎- Habar n-am.
‎Dar după ce dispar, ‎el nu mai are nicio șansă.
‎Va fi ca și cum l-am ucide ‎pe Dracula în sicriu.
‎Sună bine în teorie, ‎dar nu există o regulă a atacurilor lui.
‎Cel puțin nu o văd eu. ‎Nu știm când va ataca.
‎- Nu știm nici pe cine va ataca. ‎- Ba da, știm.
‎Încă îl simt.
‎Încă sunt o țintă.
‎Sunt blestemată.
‎Renunț la Kate Bush ‎și îi atrag atenția asupra mea.
‎Max!
‎Nu poți face asta. O să te ucidă.
‎Am mai supraviețuit.
‎Pot supraviețui din nou.
‎Trebuie să-l țin ocupat destul timp, ‎ca să ajungeți în pod.
‎Apoi îi tăiați capul.
‎Îi străpungeți inima. ‎Îl spulberați cu ceva creat de Dustin.
‎Nu-mi pasă cum îl nimiciți pe nemernic.
‎Dar…
‎orice alegeți…
‎orice faceți…
‎încercați să nu ratați!
‎Ticălosule!
‎Sayonara!
‎Doamne!
‎Ticălosule!
‎- Ești teafără? ‎- Da.
‎- Dar tu? ‎- Ce? Mă simt perfect!
‎Nimic nu te înviorează ‎ca o evadare, nu-i așa?
‎- Nu-i așa? ‎- Încă n-am scăpat.
‎Oamenii ăia nu suportă evadările. ‎O să ne vâneze.
‎Nici nu plănuim ‎să rămânem prea mult pe-aici.
‎- Unde e avionul cu care ați venit? ‎- Avionul? S-a prăbușit.
‎- Poftim? ‎- Din vina lui.
‎Te avertizez, Jim.
‎Tipul ăla e mai alunecos ‎decât un țipar în ulei.
‎N-aș crede nimic din ce spune.
‎Limba mea! Nu-mi simt limba.
‎Trebuie să plecăm de aici, înapoi în SUA.
‎- Ne poți duce la alt avion? ‎- Acum?
‎Vrei ajutorul lui Yuri
‎după ce l-ai târât ‎atâta prin tunelul cu rahat?
‎Puteam să-ți zic de acum câteva ore ‎că mergem aiurea.
‎Neandertalianule!
‎Ai grijă ce zici, altfel iau cârpa asta,
‎o frec pe talpă și ți-o bag în gât.
‎Să te văd!
‎- Dar n-o să mai scapi viu din țara mea. ‎- Deci poți să ne scoți de aici.
‎Pentru un pahar cu apă, o baie fierbinte
‎și un teanc de dolari de 15 centimetri,
‎Yuri vă duce și pe Lună.
‎Dacă mai ceri ceva, ‎mudak‎ trădător ce ești,
‎îți pun creierul pe plafonul dubei.
‎De ce ești așa de nervos, tovarășe?
‎Ai avut câteva zile grele, sunt sigur. ‎Dar acum ești liber.
‎Totul se rezolvă. ‎Un final fericit pentru toată lumea!
‎Nu?
‎În cazul tău, ‎depinde de răspunsul pe care-l dai.
‎Tovarășe.
‎Ne duci în America?
‎Da?
‎Sau nu?
‎Uitați aici! War Zone.
‎Am fost acolo o dată. E imens.
‎Au tot ce-ți trebuie… ‎pentru a ucide chestii.
‎Oare falsul Rambo are destule arme acolo? ‎Aia e o grenadă? E legal așa ceva?
‎Spre norocul nostru, da.
‎E destul de departe de Hawkins.
‎Dacă ne ferim de drumurile principale, ‎evităm polițiștii și mocofanii nervoși.
‎Ca să evităm mocofani nervoși,
‎n-ar trebui să mergem ‎la un magazin numit War Zone.
‎De acord, dar avem nevoie de arme.
‎- Cred că merită riscul. ‎- Și eu.
‎Dar avem timp? ‎Cu bicicleta, facem o zi dus-întors.
‎- De ce cu bicicleta? ‎- Ai o mașină de care nu știm?
‎Nu e chiar o mașină, Steve.
‎Și nu e chiar a mea, dar…
‎ne facem treaba cu ea.
‎Roșcato, ai niște ochelari de schi ‎sau o bandană? Ceva de genul ăsta?
‎Era să mă sufoc.
‎Du-te! Haide!
‎Unde ai învățat să faci asta?
‎Când alți tați își învățau copiii ‎să pescuiască sau să joace fotbal,
‎al meu mă învăța ‎să pornesc mașini fără cheie.
‎Am jurat că n-o să ajung ca el,
‎dar acum sunt căutat pentru omor ‎și, în curând, pentru furt de mașini.
‎Deci mă ridic la înălțimea numelui Munson.
‎Eddie, nu cred că-mi place ideea ‎să conduci tu.
‎Eu doar o pornesc. Harrington o conduce.
‎Nu-i așa, uriașule?
‎Ce naiba?
‎Deschide ușa!
‎- Au încuiat ușile! ‎- La dracu'! Dă-te!
‎E doar o mașină. Țineți-vă de ceva!
‎Doamne! Dă-i drumul!
‎- Pornește, Steve! ‎- Haide!
‎- Mergi! ‎- La dracu'!
‎Ce supărați sunt!
‎Nu în fiecare zi îți pierzi ‎și casa, și mașina.
‎Țineți-vă!
‎Fir-ar să fie!
‎Ei sunt!
‎Opriți-i! Bătu-i-ar Dumnezeu!
‎Așa…
‎Mi-am văzut prietenii. ‎Ai zis că sunt în siguranță. Nu sunt!
‎Stai…
‎Lăsați-ne o clipă, vă rog.
‎Te rog.
‎Să începem cu începutul.
‎Nu vom permite ‎să li se întâmple nimic rău.
‎Mă voi asigura personal.
‎Ai văzut unde erau?
‎Acasă la Max. Vor să-l ucidă. ‎Să-l ucidă pe Henry.
‎Bine.
‎Max are un nume de familie?
‎Max Mayfield.
‎Bine. Uite cum facem.
‎Am oameni în Hawkins. ‎Trimit câțiva la Max Mayfield.
‎- Îl vor opri… ‎- E fată.
‎O vor opri pe ea și pe ceilalți,
‎oricare ar fi nebunia bine intenționată ‎pe care vor să o facă.
‎Nu-ți trimite oamenii. Trimite-mă pe mine!
‎Prietenii tăi nu sunt pregătiți ‎pentru lupta asta, Unsprezece.
‎Nici tu nu ești.
‎Trebuie să înțelegi ceva.
‎Când Unu ucide, nu ucide pur și simplu.
‎Consumă.
‎Ia totul de la victime. ‎Tot ce acestea sunt și tot ce vor fi.
‎Amintirile și abilitățile lor.
‎Nu știm unde a fost în toți acești ani.
‎Dar dacă a supraviețuit atât de mult,
‎putem presupune ‎că puterea lui e și mai mare.
‎A-l subestima, a acționa în grabă ‎ar fi foarte periculos.
‎Nu vreau să te supăr, Unsprezece.
‎Ceea ce ai realizat ‎e de-a dreptul miraculos.
‎Ai venit la mine bolnavă.
‎Și ai învățat să mergi din nou.
‎Dar dacă vrei să-l oprești pe Unu, ‎trebuie să faci mai mult decât să mergi.
‎Mai mult decât să alergi.
‎Trebuie să zbori.
‎Și nu ești pregătită.
‎Prietenii mei au nevoie de mine.
‎- L-am oprit o dată. O voi face iar. ‎- Îmi pare rău. Nu poți.
‎- E imposibil. ‎- Nimic nu e imposibil.
‎O sun pe Stinson. ‎Are oameni la baza Nellis.
‎E la două ore. Dacă ne grăbim, ‎putem fi în Hawkins până la noapte.
‎- Ar fi o mare greșeală. ‎- Să așteptăm ar fi una și mai mare.
‎Dacă Unu acționează ‎înainte să avem ocazia să facem ceva?
‎- Ce rost au toate astea? ‎- Trebuie să ne asumăm acest risc.
‎Am grăbit-o și uite ce s-a întâmplat.
‎A ridicat în aer ‎un rezervor de 4.500 de litri.
‎Nu știi de ce e el în stare!
‎Poate că ai dreptate. ‎Sau poate îl supraestimezi.
‎Oricum, nu contează. ‎Nu e alegerea noastră.
‎Am convenit că aici nu e închisoare. ‎Că-i arătăm ce avem, ce-i putem oferi,
‎iar apoi, ea alege ‎dacă vrea să rămână sau nu.
‎Nu-i așa, doctore?
‎Poate că nu ești de acord, ‎dar iat-o aici, în fața noastră,
‎făcând o alegere.
‎Sigur vrei să faci asta?
‎Bine. Strânge-ți lucrurile ‎și ia-ți rămas-bun!
‎Cum se conduce?
‎Nu e chiar rău.
‎Mai ales că e… o casă.
‎Da…
‎E o prostie, dar întotdeauna…
‎Am visat mereu că o să am o familie mare.
‎Vreau să zic, o liotă de Harringtoni.
‎Vreo cinci, șase copii.
‎- Șase? ‎- Da. Șase bulgărași.
‎Trei fete și trei băieți.
‎Și mă gândeam ‎că, în fiecare vară,
‎toți Harringtonii ‎ne-am îmbarca în așa ceva
‎și am merge prin țară.
‎Munții Stâncoși, Marele Canion, ‎poate Yellowstone.
‎Apoi am ajunge într-un oraș ‎de la malul oceanului, în California,
‎și am sta o săptămână pe nisip.
‎Am învăța să facem surfing.
‎Sună frumos.
‎Da?
‎Da.
‎Mai puțin cei șase copii.
‎Partea aia sună a coșmar.
‎M-am pregătit destul de mult.
‎Așa e. Ai dreptate.
‎Ai dreptate.
‎Auzi?
‎M-am gândit la ceva.
‎Două din cele trei victime ale lui Vecna ‎mergeau la dna Kelley, nu?
‎- Da. ‎- Bine.
‎E foarte posibil ca Vecna ‎să fi blestemat tot un elev de-al ei.
‎Ne întoarcem la biroul ei ‎și citim toate dosarele.
‎Căutăm migrene, ‎sângerări nazale, coșmaruri.
‎- Identificăm următoarea victimă. ‎- Lucas!
‎- Îi pândim casa… ‎- Oprește-te!
‎Nu avem timp de așa ceva.
‎Chiar dacă am avea,
‎chiar dacă planul tău ar funcționa,
‎am pune un străin în pericol.
‎Un străin care nu știe ‎cu ce are de-a face.
‎Eu știu.
‎Mă chinuie cu amintirile mele.
‎Dar…
‎doar cu cele urâte.
‎- La fel ca pe Chrissy și Fred. ‎- Da.
‎Parcă vede doar partea întunecată din noi.
‎Așa că o să alerg în direcția opusă.
‎O să alerg către lumină.
‎Poate că acolo nu mă va găsi.
‎Cum ai de gând să faci asta?
‎Nu știu.
‎Dar e mintea mea.
‎Nu e a lui, nu-i așa?
‎Ar trebui să pot controla unde sunt.
‎Trebuie doar să-l resping,
‎să găsesc o amintire plăcută ‎și să mă ascund acolo.
‎Să mă ascund în lumină.
‎Te gândești la vreo amintire?
‎Da.
‎A fost o perioadă când eram…
‎cea mai fericită.
‎Eram și eu acolo?
‎Acum te dai mare.
‎Dar da.
‎S-ar putea să fi fost acolo.
‎Dar când începi să te ridici,
‎o pun pe Kate Bush la treabă.
‎- Ai înțeles? ‎- Bine.
‎- S-a făcut. ‎- S-a făcut.
‎Haideți! Pe aici!
‎Dacă faci vreo prostie, ‎orice, contrabandistule,
‎n-o să ezit să te omor.
‎De fapt, caut un motiv. Ai înțeles?
‎Ești papagal, polițistule? ‎Repeți întruna același lucru.
‎Ai fost închis în celulă ‎cu tipul ăsta plictisitor
‎și n-ai profitat de ocazie ‎să-l strangulezi.
‎Frumos, nu-i așa?
‎Te rog, zi-mi că e o altă glumă proastă!
‎Ai zis că ai un avion!
‎- Un avion! ‎- Ba nu.
‎Ți-am zis că te pot duce acasă.
‎Iar Katinka te poate duce acasă, păsărică.
‎Katinka o chema și pe prima mea iubită.
‎Katinka avea niște fese ‎foarte frumoase, rotunde.
‎Cam așa.
‎Nu putem zbura cu el până în America.
‎De ce nu?
‎Dacă vântul nu bate prea tare
‎și prietenii tăi militari ‎nu ne doboară de pe cer,
‎putem ajunge pe coastă.
‎Acolo, în timp ce realimentăm,
‎ne băgăm goi în apa înghețată ‎și spălăm mizeria.
‎Apoi zburăm mai departe. Final fericit.
‎Unde a zburat cel mai departe Katinka?
‎Pentru mine, e încă virgină.
‎Nu Katinka cea adevărată, ‎ferească Dumnezeu!
‎Acea Katinka, nu.
‎Dar Katinka asta e aproape neatinsă.
‎Dar sunt sigur că-și va lua zborul ‎când va avea ocazia.
‎Are nevoie doar de niște mici reglaje.
‎- Te-am avertizat, Jim. ‎- Bine.
‎Îl împușc acum? Sau mai târziu?
‎Dar Owens?
‎Trebuie să aibă contacte ‎sau spioni care să ne ajute.
‎Putem face asta?
‎Putem suna în SUA?
‎Bună, domnișoară.
‎Aș vrea să sun în SUA. ‎E vorba de o rudă foarte bolnavă.
‎Sigur. Numărul e…
‎Numărul?
‎Numărul e 775…
‎305…
‎3450.
‎- Ce faci? ‎- Cum crezi că se face?
‎Apelează ei pentru noi și ne sună înapoi.
‎Cât o să dureze?
‎Cinci minute, cinci ore, ‎cinci zile. Cine știe?
‎Când ni se face legătura,
‎gândiți-vă că e și KGB-ul pe fir, ‎ascultând tot ce vorbiți.
‎Așa că…
‎vă sugerez să vorbiți codificat.
‎Dacă spuneți ce nu trebuie,
‎vor veni la noi ca muștele la rahat.
‎Bun-venit în Uniunea Sovietică!
‎CEL MAI MARE STOC DE ARME DIN HAWKINS ‎DESCHIS PENTRU PUBLIC
‎N-am scăpat de mocofanii nervoși.
‎Să ne mișcăm repede!
‎- Da. ‎- Sigur.
‎- Oare de câte avem nevoie? ‎- Cinci sau șase.
‎- Ce faci? Stai și te holbezi? ‎- Taci!
‎Iisuse! M-ai speriat.
‎- Vrei să mă împroști cu ăsta? ‎- Dacă te potolește, da.
‎Vezi? Nu e deloc înfricoșător.
‎Robin!
‎Cine e?
‎Cineva din orchestră.
‎Cât costă?
‎Face 120,99 dolari. ‎Îți dau și 20 de cartușe cu alice.
‎Pot să văd pistolul ăsta de 9 mm, te rog?
‎Sigur.
‎Poftim, băiete.
‎Mulțumesc.
‎Nancy Wheeler!
‎- Nu mă așteptam să te văd aici. ‎- Da. Păi…
‎Sunt vremuri terifiante.
‎Îmi pare…
‎Îmi pare rău pentru ce-a pățit Chrissy.
‎Vrei un sfat?
‎Puștile nu sunt bune decât pentru păsări.
‎Au putere, sigur, dar nu bat prea departe.
‎Asta o să te oblige să lupți de aproape.
‎Cineva ar putea apuca țeava, uite-așa,
‎și s-o întoarcă.
‎Pari agitată.
‎Cum am zis…
‎sunt vremuri terifiante.
‎Cumva, fratele tău…
‎e aici cu tine?
‎Mike?
‎Mike.
‎Nu.
‎Întreb doar fiindcă și el e…
‎E în clubul Hellfire, nu-i așa?
‎- Nu știu despre ce vorbești. ‎- Dar prietenii lui?
‎Au venit cu tine?
‎Dai drumul puștii?
‎Dă-i drumul!
‎De ce naiba durează atât?
‎- Ce e? ‎- Plecăm.
‎- Vechii tăi prieteni sunt aici. ‎- La naiba!
‎- Pornește! ‎- Pornesc! Stați jos!
‎- E undeva pe dreapta. ‎- Nu e nimic aici.
‎Am ajuns deja?
‎- Deja? Au trecut nouă ore. ‎- Trebuie să fie pe-aici, pe undeva.
‎Ce căutăm, băieții mei?
‎- Un fel de incintă. ‎- Un gard, o clădire…
‎Orice semn de viață.
‎Când am decis că Nina e o clădire, ‎și nu o femeie mică?
‎- Mie-mi sună a femeie mică. ‎- Nu e o femeie mică!
‎O femeie mică e greu de văzut în deșert.
‎Cum de e încă afumat?
‎- Sigur ai notat corect pe hartă? ‎- Sigur.
‎- Sută la sută? ‎- Da!
‎Poate că ai coordonate greșite.
‎- Te îndoiești de Suzie? ‎- E un geniu.
‎- Și geniile mai greșesc. ‎- Ea, nu.
‎Dacă femeia aia e destul de mică, ‎ar putea sta după un pom.
‎Oprește-te!
‎- Ce faci? ‎- Opresc, înainte să ne rătăcim mai tare.
‎- Zi-mi coordonatele. ‎- Acum.
‎Longitudine: 116 de grade, 5 minute și 17…
‎Mai rar!
‎Nina!
‎Nina?
‎Nina!
‎Sfinte macaroane!
‎Bine. Coboară drept. Drept…
‎Exact aici, cum am spus.
‎- Nu are sens. ‎- Fraților!
‎Băieții mei!
‎Iisuse!
‎Veniți să vedeți!
‎Ce e?
‎Trebuie să vedeți ca să credeți!
‎Haideți! Repede!
‎Haideți! ‎Pronto!
‎Bine.
‎Nu e nicio femeie mică, Nina. ‎Dar ai zis „orice semn de viață”.
‎- Așa e? ‎- Da.
‎Ei bine…
‎Astea nu sunt urme ‎de cauciucuri obișnuite, puișorilor.
‎Uitați-vă ce șanțuri au monștrii ăștia.
‎Sunt cauciucuri late. ‎Știți ce înseamnă asta.
‎Armata.
‎Să mergem!
‎N-aș face-o dacă n-aș zice că e pregătită. ‎Oricum, nu cred că avem de ales.
‎- Avem de ales? ‎- Nu.
‎Așa e.
‎- Ar putea să dureze. ‎- Grăbește-te cât poți!
‎Facem două ore până la Nellis.
‎Ellen, încă un serviciu. ‎Poți trimite pe cineva la Max Mayfield?
‎Sunt acolo niște copii ‎care trebuie protejați.
‎Ellen? Alo?
‎Sam? Alo?
‎Ce-i cu fața asta tristă, doctore? ‎Vrem doar să vorbim.
‎Nu! Stai!
‎Nu!
‎Ce…
‎Nu poți pleca, Unsprezece.
‎Unde e dr. Owens?
‎Dr. Owens s-a răzgândit.
‎Știu că vrei să mergi la el
‎și nu pot să te opresc ‎să spargi ușa aceea.
‎Dar dacă oamenii mei te aud venind,
‎îl vor ucide.
‎Singură, nu vei răzbate prin deșert ‎către prietenii tăi.
‎Uite cum o să facem.
‎Noi doi ne vom finaliza munca împreună.
‎Când voi decide că ești pregătită,
‎ne întoarcem la Hawkins împreună.
‎Tată și fiică.
‎De ce faci asta?
‎Nu există altă variantă.
‎Ba există.
‎Doar una e corectă.
‎- Iar tu alegi corect? ‎- Încerc.
‎Ai făcut alegerea corectă cu mama?
‎Patru-cincizeci.
‎Mama ta era bolnavă. ‎Era un pericol pentru ea și pentru alții.
‎A adus o armă la spital. A ucis un bărbat.
‎La spital?
‎Nu.
‎La închisoare.
‎Tot ce am făcut a fost pentru binele tău. ‎Pentru a te proteja.
‎Și Henry?
‎L-ai ținut pe Henry în acel laborator.
‎Cu copiii.
‎Tot pentru binele nostru? ‎A fost o alegere corectă?
‎Nu știam ce avea să facă Henry.
‎Am ținut la tine. Te-am iubit. ‎V-am iubit pe toți.
‎Și pe Henry?
‎Da!
‎Am încercat să-l ajut pe Henry, ‎să-l înțeleg. Da.
‎Da, am ținut la el.
‎Chiar și după ce…
‎a făcut ce a făcut?
‎Da!
‎Fiindcă știam că-l dezamăgisem.
‎În dimineața asta,
‎ai zis că tu crezi ‎că el a fost mereu în viață în întuneric.
‎De asta căutam întunericul?
‎Îl căutam pe el? Pe Henry?
‎Nu.
‎Noi aveam treabă cu sovieticii. ‎Știai asta.
‎„Tata nu spune adevărul.”
‎Henry a zis asta.
‎Acum ai încredere în Henry?
‎Henry, care te-a manipulat ‎ca pe o marionetă?
‎Tu l-ai eliberat din închisoare.
‎Tu.
‎Acum ești supărată pe tine însăți ‎și îți verși furia pe mine, riscând totul.
‎Nu!
‎Nu, tu…
‎Tu ai riscat totul!
‎Tu ai mințit! Tu m-ai făcut să-l caut!
‎Portalul.
‎Stăpânul minții.
‎Atâția morți!
‎Totul, din cauza ta.
‎Fiindcă nu te puteai opri!
‎N-ai putut să-l lași în pace!
‎Am venit aici ca să înțeleg cine sunt.
‎Să văd…
‎dacă eu sunt monstrul.
‎Tată!
‎Acum știu adevărul.
‎Nu eu sunt.
‎Tu ești.
‎Tu…
‎ești monstrul.
‎O să deschid ușa și o să plec
‎cu dr. Owens.
‎Dacă încerci să mă oprești, te omor.
‎Curând, vei vedea adevărul, Unsprezece.
‎E legal ce faci?
‎Cred că e o infracțiune.
‎Înțeleg.
‎Dar îmi garantează un lucru.
‎N-o să ratez.
‎- Cum e? ‎- Ușor. Dar rezistent.
‎Mortal!
‎Dar de încredere.
‎Ascultă-mă!
‎N-ai să-l mai vezi bătând în retragere
‎pe Eddie Exilatul!
‎Dar ceva tot o să bați.
‎Te-ai prins?
‎Să bați.
‎Lilieci.
‎Nu?
‎Credeam că-mi ies astea.
‎Ce faci?
‎Ticălosule!
‎Nu mă trage de chiloți!
‎Să nu te schimbi niciodată, ‎Dustin Henderson!
‎Promite-mi.
‎Nici nu plănuiam.
‎Bine.
‎- Bine… ‎- Bine.
‎Frații Sinclair!
‎Cum stați cu sulițele?
‎Întoarce degetul invers.
‎Poftim?
‎Nu e destul de strâns, Lucas.
‎Ăsta nu e un meci de baschet ‎la care se fluieră când îți cad pantofii.
‎Să știi că mie nu mi-au căzut ‎niciodată pantofii.
‎Bine, adevărul e că e cam greu ‎să-ți cadă pantofii când stai pe bancă.
‎Totuși, nu știu de ce, ‎vii la toate meciurile.
‎Mai puțin la cel care a contat. ‎Mama și tata m-au forțat.
‎Prostii! Mama și tata ‎nu te pot forța să faci nimic.
‎Deși ești un ratat de pe banca de rezerve, ‎tot fratele meu ești.
‎Asta e realitatea.
‎- Nu are sens. ‎- Ce nu are sens?
‎Era Dan Shelter. A absolvit acum doi ani.
‎- Și? ‎- E la facultate.
‎Înseamnă că a venit în vacanță.
‎Colegiul Ridgemont‎ a fost returnat ‎acum o săptămână.
‎Poate că are un frate despre care nu știm.
‎Ceea ce e posibil.
‎Sau chiar îi place Judge Reinhold?
‎- Steve! ‎- Nu!
‎- Ce e? ‎- Nu-mi pasă.
‎Nu înțeleg de ce insiști, chiar și acum.
‎Sincer, cred că a venit la fix faza aia.
‎Față de sfârșitul lumii,
‎viața mea amoroasă ‎e teribil de neimportantă.
‎Așa e.
‎Înțeleg ce vrei să spui, dar…
‎eu tot mai sper.
‎- Nu totul are un final fericit. ‎- Da. Crede-mă, știu.
‎Nu vorbesc ‎despre povești de iubire eșuate.
‎Doar…
‎Am un sentiment groaznic
‎și chinuitor…
‎că, de data asta, e posibil să nu reușim.
‎Zici că n-ar trebui să facem asta?
‎Zic că suntem nebuni, zănatici, dar…
‎dacă noi nu-l oprim, cine să o facă?
‎Trebuie să încercăm, nu-i așa?
‎Da.
‎Să-l ucidem pe Vecna!
‎Zis Henry.
‎Zis Unu.
‎E doar o măsură de precauție.
‎N-am de gând să-l activez.
‎Sper din toată inima
‎că lupta dintre noi s-a încheiat.
‎Știu, ești furioasă pe mine.
‎Dar a fost singura cale.
‎Cea mai bună cale.
‎- Ce se întâmplă? ‎- E Sullivan.
‎Ne-au găsit.
‎Du-te!
‎Trei, doi, unu!
‎- Mergeți în spate! ‎- Mai repede!
‎Plecați!
‎- Du-i de aici! ‎- Nu e timp!
‎Evacuați acum!
‎Înaintați!
‎Încet! Foc!
‎Unsprezece, trebuie să plecăm.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Au venit să te omoare.
‎- Liber! ‎- Liber!
‎Căutați câte doi!
‎- Hicks, du-te sus! ‎- Am înțeles.
‎Liber!
‎Domnule?
‎Trebuie să vedeți ceva.
‎Ia te uită!
‎Ce s-a întâmplat aici?
‎Mama și tata s-au certat?
‎Bine.
‎Hai să încercăm din nou.
‎Unde e fata?
‎Unde pleci, doctore?
‎- Țintește în fața lui. ‎- Mă descurc.
‎A căzut.
‎Victor-2-Sierra, aici Charlie-Lima-Golf. ‎Ești pe recepție?
‎Aici Victor-2-Sierra, te aud.
‎Avem ținta în vizor. ‎Cer permisiunea să tragem.
‎- Nu trebuie să faci asta. ‎- ‎S-a terminat, Sam.
‎Stai! O pot pune în comă.
‎O comă indusă medical.
‎Avem medicamentele chiar aici.
‎Vom vedea dacă aceste crime continuă.
‎Dacă ai dreptate, ‎nu mai mor oameni și o decuplezi.
‎O decuplez chiar eu.
‎Dar dacă te înșeli, ‎o să avem mare nevoie de ea.
‎Jack…
‎Nu face asta!
‎Te implor.
‎Trage!
‎Nenorocitule!
‎Nu! Nenorocitule!
‎Am acceptul. Trage!
‎Civili în dreapta-spate!
‎Ce naiba?
‎- Uite-o! ‎- Unde?
‎- Întinsă la pământ! ‎- Ce fac toți ăia pe jos?
‎- E sânge? ‎- Băga-mi-aș!
‎Victor-2-Sierra, ‎niște civili vin spre noi.
‎Ignoră-i. Eliminați-o pe fată.
‎Recepționat. Ignoră civilii. Trage!
‎Te-am găsit!
‎- Ce faci? Ține-l pe loc! ‎- Nu știu. Se întâmplă ceva!
‎Iisuse!
‎Rahat!
‎La dracu'!
‎Pierd controlul!
‎La naiba!
‎- La dracu'! ‎- Nu pot să-l țin!
‎Fir-ar să fie!
‎Unsprezece!
‎Mike…
‎Tu ești, cu adevărat?
‎Eu sunt.
‎- Sunt aici. ‎- Ce bine!
‎Toți sunt aici.
‎La dracu'!
‎Băga-mi-aș!
‎La dracu'!
‎Unsprezece…
‎Ești teafără?
‎- N-am nimic. ‎- Bine.
‎Copii!
‎Trebuie să plecăm.
‎Trebuie să te ducem de-aici.
‎Tată.
‎Unsprezece.
‎Vreau să știi
‎că sunt mândru de tine.
‎Foarte mândru.
‎Tu…
‎ești familia mea.
‎Copilul meu.
‎Întotdeauna am vrut doar să te ajut.
‎Să te protejez.
‎Tot ce am făcut,
‎am făcut pentru tine.
‎Vreau să înțelegi asta.
‎Te rog, spune-mi că înțelegi.
‎Te rog.
‎Adio, Tată!
‎- Trebuie să mergem la Hawkins. ‎- O să mergem.
‎Întâi, într-un loc sigur. Ne vor urmări.
‎- Trebuie să fim în Hawkins diseară! ‎- Nu putem, sunt 3.200 de kilometri!
‎Trebuie să găsim o cale. ‎Dacă nu, ei o să moară.
‎Cine?
‎Unșpe, cine o să moară?
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu