‫זה מושלם.‬
‫במקום כמו…‬ ‫-כן.‬
‫אני מדמיין את זה.‬
‫אתה באינדיאנה.‬
‫אינדיאנה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, יש בך משהו מאופק…‬ ‫יותר כמו קלינט איסטווד…‬
‫חדשות טובות, ידידיי.‬
‫קטינקה מרגישה יותר טוב.‬
‫שננסה אותה שוב?‬
‫למה לא?‬
‫אידיוט.‬
‫הבחור הזה.‬
‫יורי!‬
‫זה מספיק.‬
‫זה מספיק! היי!‬
‫מה לעזאזל אתה חושב שאתה עושה?‬
‫אל תיגע בי, ראש כרוב.‬
‫אתה מנסה לקלקל אותה?‬
‫שיתפסו אותנו שוב כדי שתקבל את הפרס שלך?‬
‫מה אתם מבינים, מוחות לטאה שכמותכם?‬
‫עכשיו אתם מהנדסים?‬
‫אני יודע שהרעש לא נשמע טוב.‬
‫להפך, הרעשים שאתם שומעים,‬
‫ה…‬
‫זה סימן טוב מאוד.‬
‫סימן טוב?‬ ‫כן.‬
‫הנשים שלי מרעישות כשאני מענג אותן.‬
‫אתה לא יודע איך זה. אני מבין.‬
‫אבל לאנשים כמוני, שיודעים במה ואיפה לגעת,‬
‫הרבה רעש.‬
‫כן.‬
‫אלה הקטנות ביותר שמצאתי.‬
‫אלה כל החולצות.‬
‫טוב…‬
‫חמודה.‬
‫ליורי יש טעם טוב, אין מה לומר.‬
‫אוי, סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני אלך לשם.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה הם עשו לך?‬
‫אלוהים.‬
‫לא, זה לא כזה נורא. זה…‬
‫גם ככה הייתי צריך לרדת במשקל.‬
‫זה נתן לי זמן לחשוב, את יודעת?‬
‫על מי שהייתי ו…‬
‫על מה שעשיתי.‬
‫לא הייתי צריך לשלוח לך הודעה.‬
‫לא ידעת מה יקרה.‬
‫ידעתי שזה יהיה מסוכן.‬
‫גם אני.‬
‫אני עשיתי את הבחירה הזאת.‬
‫והייתי עושה את זה שוב,‬ ‫גם אם ידעתי את מה שאני יודעת עכשיו.‬
‫באמת.‬
‫חוץ מזה, אנחנו צריכים לצאת לדייט ההוא.‬
‫זוכר?‬
‫"זוכר"?‬
‫חלמתי על זה.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫תכננתי הכול.‬
‫תשתף.‬
‫אני מזמין‬
‫שתי מנות של מקלות לחם. שתיים.‬
‫הם יעיפו לך את הראש.‬
‫אנזו שם עליהם איזה תבלין.‬ ‫אני לא יודע מה זה, אבל זה טעים.‬
‫וטובלים אותם בשמן זית, את לא מאמינה.‬
‫אני מתלבט בין העגל ללזניה למנה עיקרית.‬
‫אבל אני חייב ללכת על הלזניה, נכון?‬
‫רגע, אז חלמת על מקלות לחם ולזניה?‬
‫התזונה שלי הייתה מרק דלוח, לחם עבש ורימות,‬
‫אז כן, חלמתי על מקלות לחם ולזניה.‬
‫תתבעי אותי.‬
‫הייתי אמור לחלום על משהו אחר?‬
‫תגיד לי אתה.‬
‫טוב,‬
‫יש יין.‬
‫יין זה טוב.‬
‫חשבתי על צ'יאנטי נחמד.‬
‫קיאנטי.‬ ‫-קיאנטי, נכון.‬
‫ואז קינוח.‬ ‫-חייבים קינוח.‬
‫חייבים קינוח.‬
‫ואחרי זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תיעזר בדמיון שלך.‬
‫מי צריך דמיון?‬
‫לעזאזל!‬
‫תזכור, הם מאזינים!‬
‫טוב. אני רוצה לעבור על זה עוד פעם אחת.‬
‫שלב ראשון.‬ ‫-ניפגש עם אריקה במגרש המשחקים.‬
‫היא תסמן למקס וללוקאס כשנהיה מוכנים.‬
‫שלב שני.‬ ‫-מקס תפתה את וקנה.‬
‫הוא ירדוף אחריה וייכנס לטראנס.‬
‫שלב שלישי?‬ ‫-אני ואדי נרחיק את העטלפים.‬
‫רביעי.‬
‫ניכנס למאורה של וקנה‬ ‫בתקווה שהיא נטולת עטלפים ו…‬
‫מנגל.‬
‫אף אחד לא ממשיך לשלב הבא עד שכולנו מאשרים.‬
‫אף אחד לא חורג מהתוכנית, לא משנה מה.‬
‫זה מובן?‬
‫מובן.‬
‫תיזהר.‬ ‫-תודה, חבר.‬
‫על החיים ועל המוות.‬
‫מה הוא רוצה שנעשה, נמחא כפיים?‬
‫טוב.‬
‫קדימה.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫היי, חבר'ה, תקשיבו.‬
‫אם משהו ישתבש, כל דבר, תבטלו את המשימה.‬
‫טוב? תמשכו את תשומת לב העטלפים,‬
‫תעסיקו אותם כמה דקות, אנחנו נטפל בווקנה.‬
‫אל תנסו לעשות שטויות או להיות גיבורים.‬
‫בסדר? אתם רק…‬ ‫-פיתיון.‬
‫אל תדאג. אתה יכול להיות הגיבור, סטיב.‬
‫בהחלט. זאת אומרת,‬
‫תסתכל עלינו.‬
‫אנחנו לא גיבורים.‬
‫היי, סטיב?‬
‫תגרום לו לשלם.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- פרק 9: שק קמח -‬
‫לא, כמו שאמרתי, ניסיתי את כולם.‬
‫כן, TWA, פאן אם, איסטרן.‬
‫לא, זה לא חייב להיות כיוון אחד.‬ ‫אני אקח מושב אחד אם יש לך.‬
‫בבקשה, את בטח יכולה לעשות משהו.‬
‫קרובת משפחה שלנו חולה מאוד,‬
‫ואני לא יודע אם היא תשרוד את הלילה.‬
‫אין שום דרך שתוכלי…‬
‫לא.‬
‫כמו שאמרתי קודם, כבר ניסיתי אותם.‬
‫טוב, יש אפשרות‬
‫לדבר עם מנהל?‬
‫אין שם אף אחד?‬
‫לא, זאת הבעיה. אני לא יכול להתקשר בחזרה…‬
‫לנשום. חמנייה.‬
‫קשת בענן. שלוש לימין. ארבע לשמאל.‬
‫שלוש.‬
‫קשת בענן.‬
‫תתרחק!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-מה הם אמרו?‬
‫מחר הכי מוקדם.‬
‫לא. זה מאוחר מדי.‬ ‫-חרא.‬
‫אני יודע.‬ ‫-היי, חבר'ה?‬
‫תשאלו אם נוכל לטוס בתא המטען.‬
‫תא המטען?‬
‫אנחנו נחנק.‬
‫כלבים טסים שם כל הזמן, בנאדם.‬
‫הם לא נחנקים.‬
‫אלוהים.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫יש לי דרך.‬
‫דרך להגן על מקס.‬
‫מכאן.‬
‫זאת מקס.‬
‫כשאחת יתקוף, הוא יהיה בתוך הראש שלה.‬
‫אבל גם אני אוכל לעשות זאת.‬
‫נכנסתי לראש של אמא, של בילי.‬
‫אני אוכל להיכנס לראש של מקס.‬
‫היא תוכל לשאת אותי לווקנה.‬
‫היא תעשה לי שק-קמח.‬
‫אני אוכל להגן עליה.‬
‫מאחת.‬
‫אני אילחם בו מכאן.‬
‫קרב מוחות. אדיר.‬ ‫-את באמת חושבת שזה יעבוד?‬
‫אמבטיה תעזור.‬
‫כן. צריך להיות נקי כדי להיכנס למוח.‬
‫מה? לא. זה מכל ציפה.‬
‫זה עוזר לה להירגע ולהתרכז בכוחות שלה.‬
‫רגע.‬
‫בדיוק עברנו ליד מלון.‬
‫כן, אבל לא יהיה להם מספיק מלח.‬
‫על כמה מלח אנחנו מדברים, חבר'ה?‬
‫תלוי בגודל האמבטיה, אבל הרבה.‬
‫האם 270 ק"ג מספיקים?‬
‫אתה מכיר מקום שיש בו 270 ק"ג מלח?‬
‫בואו נראה…‬
‫כן.‬
‫כן. זה יעבוד.‬
‫מה יעבוד?‬
‫אני מכיר מקום קסום עם כל מה שתצטרכי,‬
‫ידידתי גיבורת העל האמיצה.‬
‫קרב המוחות הזה קורה.‬
‫בואו.‬
‫קדימה! בואו נזוז! תנו גז!‬
‫- מצאתי את וקנה -‬
‫- שלב ראשון? -‬
‫היי!‬
‫נראה לי שמצאנו משהו.‬ ‫-תשלח את ריאן.‬
‫אני לא רוצה לבזבז עוד זמן‬ ‫על קצות חוט חסרי בסיס.‬
‫לא נראה לי שתרצה לשלוח את ריאן הפעם.‬
‫מכיר את בית הרצח במורהד?‬
‫כן.‬
‫מה איתו?‬
‫טוב, ומי בדיוק הייתה האישה המסתורית הזאת?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫היא לא הייתה כזאת פטפטנית.‬
‫אתה יודע? ביליתי חמש דקות‬ ‫בניסיון לשכנע אותה שאני קיים.‬
‫הייתי אמור להיות מת, זוכר?‬
‫סוף סוף התחלתי לשכנע אותה,‬
‫היא התחילה להיפתח, היא אמרה שהיא…‬
‫חברה של הדוק.‬
‫נהדר, גם אני. עכשיו תני לי לדבר איתו.‬
‫אני חוששת שהדוק לא זמין.‬
‫לא זמין?‬
‫זה מחמיר.‬
‫היא אמרה שהדוק עם הילדה.‬
‫והילדה הלכה להילחם באיזה רוע בהוקינס, ו…‬
‫וכולם נעלמו מתחת לרדאר. הדוק, הילדה, כולם.‬
‫"הילדה", כלומר…‬
‫אל.‬
‫כן, זו בטח היא.‬
‫זו הבת שלך, אמריקני?‬
‫והם לא לבד.‬
‫הילדים של ג'ויס איתם.‬
‫טוב, אני רואה שהאווירה עגומה.‬
‫וזה מובן.‬
‫אבל אני חושב שאנחנו צריכים לשקול‬
‫את האפשרות המאוד הגיונית‬
‫שאשת המסתורין הזו היא בעצם מהקג"ב.‬
‫והיא…‬ ‫-לא.‬
‫היא אומרת את האמת.‬
‫כשהיינו במעבדה, החלקיקים שראינו,‬
‫הם היו חיים.‬
‫ואם הם חיים, זה אומר שיש שער פתוח בהוקינס.‬
‫''שער''?‬
‫מה זה אומר?‬ ‫-ז"א שאנו צריכים ללכת הביתה ברגע זה.‬
‫למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?‬ ‫חשבתי שאמרת שהוא קרוב.‬
‫כן, קרוב לחבל בנו.‬
‫אנחנו חושבים שהוא שוב עובד עלינו.‬
‫אז תצמיד אקדח ארור לראש שלו.‬
‫ומה אז? הוא רק ממשיך לפלוט שקרים.‬
‫זה גם ככה לא משנה.‬ ‫אם הילדים שלכם באמת בסכנה כלשהי,‬
‫אפילו אם נעזוב ברגע זה, לא נספיק להגיע.‬
‫הכי מוקדם שנגיע יהיה מאוחר מחר.‬
‫לא, אנחנו לא חייבים להספיק לחזור.‬
‫לא הערב.‬
‫מה שהרוע הזה לא יהיה,‬
‫אנו יודעים שהוא מחובר למוח הכוורת.‬
‫ואנו יודעים שחלק ממוח הכוורת נמצא ברוסיה.‬
‫אז לא צריך לחזור להוקינס כדי להילחם בו.‬
‫אנו רק צריכים להשמיד את החלקיקים.‬
‫ואם יהיה לנו מזל,‬
‫זה יפגע בו מספיק כדי לתת לילדים יתרון.‬
‫רגע, פסק זמן.‬
‫אנחנו מדברים על החלקיקים בתוך הכלא?‬
‫הכלא שהרגע בקושי ברחנו ממנו?‬
‫פרצנו החוצה.‬
‫נוכל לפרוץ בחזרה פנימה.‬
‫ג'ים!‬
‫הצבא הסובייטי כולו מחפש אותנו.‬
‫בטח. ונהיה במקום האחרון שהם יצפו לו.‬
‫טוב. יש גבול דק בין אומץ לטיפשות,‬
‫וזה נמצא הרחק בצד של הטיפשות.‬
‫זה כמו "12 הנועזים", רק שאנחנו ארבעה.‬
‫שלושה, למעשה.‬
‫יהיה יותר קל לפרוץ פנימה מאשר לפרוץ החוצה.‬
‫לכן נצטרך פינוי אווירי.‬ ‫זה יהיה התפקיד שלך.‬
‫לא אכפת לי איך.‬
‫אתה תשתלט על יורי, ותגרום למסוק הזה לטוס.‬
‫אני עובד על זה.‬
‫יורי הזכיר משהו על להביור, נכון?‬
‫כן.‬
‫זה יעבוד.‬
‫זה יעבוד מצוין.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫תסמכו עליי, חבר'ה.‬
‫יש גלים, אחי.‬
‫וואו!‬
‫חולצה יפה, אחי.‬
‫תודה, אחי.‬
‫תקשיב, אני אשמח להאכיל חבר גולש,‬
‫אבל המטבח נסגר לפני חמש דקות,‬
‫אז אין יותר פיצות הלילה, בנאדם.‬
‫זה בסדר, אחי.‬
‫לא באנו בשביל הפיצות הטעימות שלכם.‬
‫רואה את הילדה המוזרה מאחוריי?‬
‫היא צריכה אמבטיה עם מלא מלח‬ ‫כדי להעצים את יכולותיה העל-טבעיות‬
‫כדי שתוכל להציל את העולם‬ ‫מפני איזה בחור ממש מרושע.‬
‫אך כדי להכין את האמבט המלוח,‬
‫אנחנו זקוקים למטבח שלך.‬
‫טוב, פשוט…‬
‫אני אמור לפגוש את צ'אז‬ ‫ב"טאקו בל" בעוד עשר דקות. אז…‬
‫אחי.‬
‫אנחנו לא מבקשים ממך לעזור בחינם.‬
‫ניסית פעם את…‬
‫תענוג עץ הדקל הסגול?‬
‫כל הבעיות שלך יתעופפו להן.‬
‫כמו זרעי פרח שן הארי ברוח.‬
‫- מצטערים! סגור -‬
‫קרב המוחות הראשון שנערך במקפיא בצק פיצה.‬
‫די מגניב, נכון?‬
‫לא רע.‬
‫לא רע בכלל.‬
‫עכשיו לחלק הכיפי.‬
‫אלוהים אדיר…‬
‫זה כאילו…‬
‫שהיא נועדה לממד חלופי.‬
‫מה אתה אומר, הנדרסון?‬
‫אתה מוכן להופעה‬ ‫הכי מטאלית בהיסטוריה של העולם?‬
‫זו שאלה רטורית?‬
‫קדימה.‬
‫אני לא מנסה להפחיד אף אחד,‬
‫אבל אני נשבעת שכבר ראינו את העץ הזה.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫זה יהיה גרוע, נכון?‬
‫אם וקנה ישמיד את העולם‬ ‫כי הלכנו לאיבוד ביער?‬
‫אנחנו לא אבודים, רובין.‬
‫רובין, היי. תיזהרי מהענפים! מוח כוורת.‬
‫זוכרת?‬ ‫-תודה.‬
‫אל תדאגי לה.‬
‫היא פשוט לחוצה. את יודעת, מפוחדת.‬
‫כן. אני יודעת.‬
‫זה פשוט…‬
‫היא ממש קלוצית?‬
‫היא אמרה לי שהיא התחילה ללכת‬ ‫מאוחר יותר מרוב התינוקות, אז…‬
‫אני לא צריך לצחוק.‬
‫כשהייתי תינוק, זחלתי לאחור.‬
‫זחלת לאחור?‬
‫את יודעת, דחפתי עם הידיים ככה. ביפ.‬
‫תמיד הפוך, את יודעת?‬
‫בחייך, זה הגיוני. דוחפים כדי לזוז, נכון?‬
‫לא, זה לא הגיוני.‬
‫זה היה הגיוני‬ ‫בעיני מוח ההרינגטון הקטן שלי.‬
‫עד שהישבן התינוקי שלי‬ ‫עשה רוורס במורד מדרגות‬
‫והראש שלי נחבט.‬
‫כן.‬
‫וואו. זה מסביר‬
‫כל כך הרבה.‬
‫כן.‬
‫נראה לי שזה נכון.‬
‫אני חושב שבמבט ראשון, אני ממש בטוח בעצמי.‬
‫את יודעת? אבל אני גם אידיוט.‬
‫וזה פשוט… שילוב אכזרי.‬
‫אבל החדשות הטובות הן,‬
‫אם אחטוף מכה מספיק חזקה בראש,‬ ‫אוכל להשתנות.‬
‫אוכל ללמוד.‬
‫אוכל…‬
‫לזחול קדימה.‬
‫תשמעי, מה שאני מנסה להגיד‬ ‫בצורה ממש טיפשית ועקיפה…‬
‫זה תודה.‬
‫אתה מודה לי?‬
‫כן.‬ ‫-על…?‬
‫שנתת לראש שלי‬ ‫את החבטה הכי גדולה בחייו לפני שנתיים.‬
‫הייתי צריך את זה.‬
‫זה שינה את חיי.‬
‫ועכשיו אני זוחל קדימה.‬
‫לאט.‬
‫אני פשוט תוהה לפעמים…‬
‫את יודעת, אם…‬
‫איזו בחורה אחרת‬ ‫הייתה מחטיפה לי לפני שהכרנו,‬
‫המצב בינינו היה שונה?‬
‫כאילו, אם היינו נפגשים עכשיו‬ ‫בפעם הראשונה, חלק ממני…‬
‫לא יודע, חלק ממני חושב שהיינו שורדים.‬
‫סטיב…‬
‫זוכרת את החלום שסיפרתי עליו?‬
‫על הקרוון? לטייל במדינה עם ששת ילדיי?‬
‫הכול נכון.‬
‫כל מילה.‬
‫אבל השמטתי חלק אחד.‬
‫זה החלק הכי חשוב.‬
‫את שם.‬
‫תמיד היית שם.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫חבר'ה! חדשות מעולות!‬
‫נראה שלא הלכנו לאיבוד אחרי הכול.‬
‫בואו.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫תאטי! רובין!‬
‫אריקה.‬
‫איפה הסוהרים?‬
‫אולי זה יהיה קל יותר משחשבנו.‬
‫לא יודע, ג'ים.‬ ‫יש לי תחושה לא טובה בקשר לזה.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫ואם אני לא רוצה לענות?‬
‫תמיד היית פחדן?‬
‫יורי איסמאילוב‬
‫יכול להיות הרבה דברים,‬
‫אפילו בוגד.‬
‫אבל הוא‬
‫לא פחדן.‬
‫אם זה נכון,‬
‫למה אתה מושך זמן?‬
‫מה אני חייב לאמריקנים האלה?‬
‫כלום!‬
‫זה לא קשור רק לאמריקה, מבריח.‬
‫הם הזהירו אותנו ממשהו מרושע בעולם.‬
‫רשע שלא נח,‬
‫שלא מכבד גבולות.‬
‫אחרי שהוא ישמיד הכול בארצם,‬
‫הוא יבוא בעקבותינו.‬
‫בעקבות המשפחות שלנו.‬
‫בעקבות המולדת שלנו.‬
‫ראית את זה במו עיניך.‬
‫אתה יודע שזה נכון.‬
‫ובכל זאת אתה ממשיך לעשות שטויות!‬
‫סיפרו לי שמבריח חמאת הבוטנים‬
‫היה פעם אדם דגול.‬
‫לפני שאיבד את דרכו לטובת אלכוהול והימורים.‬
‫שהוא הוביל את אנשיו‬ ‫לניצחון מול הסינים בדמנסקי.‬
‫האם זה נכון?‬
‫זה נכון.‬
‫הגיבור ההוא, איפה הוא עכשיו?‬
‫כי אני לא רואה אותו.‬
‫- היי -‬
‫- אני שמחה שאתה כאן. -‬
‫- גם אני! -‬
‫- סרט בשישי? -‬
‫קדימה.‬
‫טוב, זוג היונים אישרו.‬
‫מקס עוברת לשלב השני, הסחת דעת וקנה.‬
‫בינתיים זה הולך חלק.‬
‫כן, אנחנו אפילו לא בחלק הקשה.‬
‫תנגוס בפיתיון, בן זונה.‬
‫תנגוס בפיתיון.‬
‫היי!‬
‫אידיוט!‬
‫אני כאן.‬
‫אין יותר מוזיקה.‬
‫אין יותר משחקים.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫למה אתה מחכה?‬
‫קדימה! אתה רוצה אותי או לא?‬
‫טוב, כמעט סיימתי.‬
‫טוב, אז נקווה שזה יחסום אור הקפי.‬
‫וזה חשוך לגמרי, אז זה יעבוד.‬
‫אבל יש לי עוד שאלה אחת חשובה.‬
‫אני נראה מגניב?‬ ‫אני מרגיש שאני נראה ממש מגניב.‬
‫את מצחקקת? את מצחקקת כי אני נראה מדהים.‬
‫אני לא רואה, אבל אני יודע שאת מחייכת‬ ‫כי אני נראה טוב. נכון?‬
‫מייק.‬ ‫-כן?‬
‫אני…‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫כן. גם אני התגעגעתי אלייך.‬
‫את יודעת,‬
‫בימים האחרונים,‬ ‫חשבתי על השיחה האחרונה שלנו.‬
‫את יודעת, לפני השוטרים‬ ‫ולפני שכל העולם התחרבן והכול?‬
‫אני מניח…‬
‫אני רק…‬
‫לא יודע.‬
‫אני מניח שרק רציתי להגיד ש…‬
‫יש גלים, רומאו.‬
‫יותר מדי תיבול מדהים‬ ‫לא יכול לפגום בכוחות שלך, נכון?‬
‫אחי, זה אננס.‬ ‫-תטעם לפני שתסרב.‬
‫טעים.‬
‫זה טעים? מה ז"א, זה טעים?‬ ‫-ממש טעים.‬
‫מה? זה מטורף. חילול הקודש.‬ ‫לשים פרי על פיצה?‬
‫טעמת? תטעם לפני שתסרב.‬ ‫-לא.‬
‫תטעם לפני שתסרב!‬ ‫-תפסיקו! מספיק! אני לא כלב!‬
‫לא! אני לא תינוק! תודה!‬ ‫-קדימה! תפתח!‬
‫תטעם לפני שתסרב!‬ ‫-לא!‬
‫תטעם לפני שתסרב!‬ ‫-תפסיקו!‬
‫לא! בסדר!‬
‫לא, אתם צודקים. זה טעים.‬
‫זוכר שסיפרת לי שנתקע לך לגו באף?‬
‫מה?‬ ‫כן.‬
‫זה היה פועל בניין.‬
‫קראת לו לארי.‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫היה לו וסט בטיחות וכובע שאפשר להוריד?‬
‫כן.‬
‫במעורפל.‬
‫טוב, אני זוכר את זה כאילו זה היה אתמול.‬
‫בחיי, נבהלתי.‬
‫כי לארי הזה… כלומר, לארי היה עמוק בפנים.‬
‫לא יודע איך דחפת אותו כ"כ עמוק.‬
‫הייתי צריך פינצטה כדי למשוך אותו החוצה.‬
‫שקרן.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אני נשבע בחיים שלי.‬
‫לא יודע, אני פשוט…‬
‫פעם היית פונה אליי לעזרה יותר.‬
‫או רק כדי… לדבר, אתה יודע?‬
‫אני מרגיש שאתה כבר לא עושה את זה.‬
‫לא כמו פעם.‬
‫סביר להניח שהרבה מזה באשמתי.‬
‫השנה האחרונה הזו…‬
‫אני יודע שהייתי מרוחק.‬
‫או מסטול.‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא קשור אליך.‬
‫ככה אני מתמודד עם החרא שלי.‬
‫מתחבא מהבעיות שלי.‬
‫האמת היא‬
‫שאני מתגעגע לדבר איתך.‬
‫אני ממש מתגעגע לזה.‬
‫ואני חושב‬
‫שכרגע,‬
‫צריך לדבר יותר מתמיד.‬
‫כי המצב נהיה מורכב.‬
‫בסדר? הרבה יותר מורכב מלגו באף, אתה מבין?‬
‫אני רק…‬
‫אני לא רוצה שתשכח שאני כאן.‬
‫ותמיד אהיה כאן.‬
‫לא משנה מה.‬
‫כי אתה אחי.‬
‫ואני אוהב אותך.‬
‫ואין שום דבר בעולם הזה, בסדר?‬
‫שום דבר,‬
‫שישנה את זה.‬
‫הבנת?‬
‫כן.‬
‫וגם אני תמיד‬
‫כאן בשבילך.‬
‫אני יודע.‬
‫אני יודע. בוא הנה.‬
‫היי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫נראה לי שזה מוכן.‬
‫טוב.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫מטורף.‬
‫מצאתי אותם.‬
‫הם נושאים פנס.‬
‫אור כחול.‬
‫למה אתה מחכה, אידיוט?‬
‫אני כאן.‬
‫אני כאן!‬
‫היי, אל, מה קורה?‬
‫זה לא עובד.‬
‫מה? מה לא עובד?‬
‫התוכנית של מקס.‬
‫אני יודעת שאתה שומע אותי.‬
‫אני יודעת שאתה קורא את מחשבותיי.‬
‫אפילו את הגרועות ביותר.‬
‫אולי בעיקר את הגרועות ביותר.‬
‫חשבתי על מה שאמרת.‬
‫על זה שרציתי שאחי ימות.‬
‫חשבתי שאתה רק מנסה להעציב אותי.‬
‫להכעיס אותי.‬
‫אבל זה לא מה שעשית, נכון?‬
‫רק אמרת את האמת.‬
‫בילי מירר את חיי.‬
‫בכל הזדמנות שהייתה לו.‬
‫אז לפעמים…‬
‫כששכבתי במיטה בלילה, הייתי…‬
‫הייתי מתפללת…‬
‫הייתי מתפללת שיקרה לו משהו.‬
‫משהו נורא.‬
‫ידעתי שהוא נהג מהר מדי,‬ ‫אז הייתי מדמיינת אותו‬
‫עושה תאונה.‬
‫גוסס במכונית המטופשת הזאת.‬
‫אני רק…‬
‫רציתי שהוא ייצא מחיי.‬
‫לתמיד.‬
‫רציתי שהוא ייעלם.‬
‫ביום שבו הוא מת…‬
‫אני חושבת שזו הסיבה שרק…‬
‫עמדתי שם.‬
‫צפיתי.‬
‫לא כי פחדתי או…‬
‫הייתי חלשה.‬
‫אלא כי…‬
‫לא ידעתי אם מגיע לו להינצל.‬
‫וניסיתי לסלוח לעצמי.‬
‫ניסיתי, אבל…‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אז עכשיו…‬
‫עכשיו כשאני שוכבת במיטה בלילה…‬
‫אני מתפללת שמשהו יקרה לי.‬
‫שמשהו נורא יקרה לי.‬
‫אז לכן אני כאן.‬
‫כי…‬
‫אני רק רוצה שתיקח אותי מפה.‬
‫ואני רוצה…‬
‫שתעלים אותי.‬
‫כל זה‬
‫נכון?‬
‫רצית שבילי ימות.‬
‫למה אתה מדבר?‬
‫היו לך מחשבות כאלה עליי?‬
‫מה?‬
‫לא, לוקאס, לעולם לא.‬
‫אנשים נורמליים לא מפנטזים‬ ‫על להרוג אנשים אחרים, מקס.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫לוקאס, בבקשה.‬
‫חשבתי שאת מרגישה יותר טוב.‬
‫אבל את לא, נכון?‬
‫את חולה.‬
‫אתה לא מתכוון לזה.‬
‫אולי זה טוב שהוא ייקח אותך.‬
‫אולי זה לטובה.‬
‫למעשה,‬
‫אני שמח שזו תהיה את.‬
‫את תהיי הנבחרת.‬
‫הרביעית. הקורבן האחרון.‬
‫זו תהיה את‬
‫שתחרב את העולם.‬
‫מקס? את שומעת אותי?‬
‫מקס!‬
‫הוא השתלט עליה.‬
‫מקס.‬
‫לאן את הולכת? אל תפחדי.‬ ‫-תתרחק ממני.‬
‫מקס, חשבתי שאמרת שאת מוכנה.‬
‫מוכנה להיעלם!‬
‫אמרתי לך להתרחק!‬
‫מקס? זה בסדר.‬
‫אני באה.‬
‫רק תחזיקי מעמד עוד קצת.‬
‫אני לא יודעת אם אתה יכול לשמוע,‬ ‫אבל אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת, בילי.‬
‫מקס, מותק.‬ ‫-אמא?‬
‫יהיה בסדר, מותק.‬ ‫-מוכן?‬
‫"הסתובב‬
‫הבט במראה עיניך"‬
‫היי.‬
‫תעלול או ממתק!‬ ‫-הייתם צריכים לראות את הפרצופים שלכם.‬
‫מקסין.‬
‫מה קורה עכשיו?‬
‫אני חושבת…‬
‫שאני בתוך זיכרון.‬
‫זיכרון של מקס.‬
‫את רואה אותה? את רואה את מקס?‬
‫לא.‬
‫אבל היא כאן.‬
‫היא חייבת להיות כאן.‬
‫טוב, היא בפנים. התחילו את השלב השלישי.‬
‫היא בפנים. תמשיכו לשלב השלישי.‬
‫קיבלתי. מתחיל את השלב השלישי.‬
‫נקווה שהם ישמעו את זה.‬
‫כריסי, זה בשבילך.‬
‫טוב, זה עובד.‬
‫קדימה.‬
‫לאן את הולכת, מקסין?‬
‫אתה רואה אותה?‬ ‫-כן.‬
‫אני רואה אותה.‬
‫חרא.‬
‫מקס!‬
‫תוציאי אותי מכאן!‬
‫מקס! תפתחי את הדלת!‬
‫תפתחי את הדלת!‬
‫רד ממני!‬
‫אדי!‬
‫צפה פגיעה בעוד 30 שניות!‬
‫עשרים שניות!‬
‫מקס! תשחררי אותי!‬
‫מקס!‬
‫עשר שניות!‬
‫מקס!‬
‫חמש!‬
‫אחת!‬
‫- נשף השלג -‬
‫לכל הרוחות.‬
‫זוז!‬ ‫-קדימה!‬
‫אדי, קדימה!‬ ‫-תמהר!‬
‫חרא!‬ ‫-קדימה!‬
‫מהר! אדי, סגור אותו!‬
‫קדימה!‬
‫בנאדם!‬
‫הכי מטאל אי פעם!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה קרה פה?‬
‫המפלצת נכנסה.‬
‫השומרים ניסו לעצור אותה.‬
‫היריות ריסקו את הכלובים.‬
‫האחרים התעוררו לחיים.‬
‫החלקיקים.‬
‫תשאל אותו על החלקיקים.‬
‫הוא אומר שהם קוראים לזה "הצל".‬
‫הצל‬
‫נכנס לתוכם.‬
‫לתוך מי?‬
‫אני חושב שזה עונה על השאלה שלך, ג'ים.‬
‫הצל נמצא בתוכם.‬
‫חרא.‬
‫זה לא טוב.‬
‫חרא.‬
‫זה בסדר.‬
‫את מסוגלת.‬
‫את לא אמורה לשחק בבובות או משהו?‬
‫אתה לא אמור להתחפף?‬
‫מקס.‬
‫מקס!‬
‫מצאתי אותה.‬
‫אבל היא צעירה.‬
‫היא לא רואה אותי.‬
‫לא שומעת אותי.‬
‫את רואה משהו מוזר‬
‫בזיכרון הזה?‬
‫יש סימן לווקנה או למצליף המוחות?‬
‫לא, הכול רגיל.‬
‫יש משהו‬
‫שלא מתאים.‬
‫אני חושבת שזה עוד זיכרון.‬
‫זיכרון בתוך זיכרון?‬
‫חרא.‬
‫למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫עזוב אותי, חתיכת טמבל!‬
‫תשתקי או שאשבור לך את הידיים.‬ ‫שמעת, מגעילה קטנה?‬
‫חרא.‬
‫ג'ייסון?‬
‫אסור לך להיות פה עכשיו.‬
‫מה לעזאזל עשית?‬ ‫-ג'ייסון.‬
‫אתה צריך ללכת.‬
‫זה מה שעשית לכריסי?‬
‫תקשיב, ג'ייסון.‬ ‫-היי.‬
‫אתה צריך ללכת.‬ ‫-היי. את שומעת אותי?‬
‫ג'ייסון, אל תיגע בה.‬
‫אני לא צוחק.‬ ‫-היי.‬
‫בבקשה…‬ ‫-שומעת אותי?‬
‫היי, תתרחק!‬
‫אף לא צעד.‬
‫חכה. אנחנו לא צריכים לעשות את זה.‬
‫אין צורך, בנאדם.‬ ‫-נקווה שאתה צודק.‬
‫חכה.‬ ‫-יש עוד מישהו בבית?‬
‫לא.‬
‫תסתובב.‬
‫מה?‬ ‫-תסתובב!‬
‫בסדר. תירגע.‬
‫ותניח את הפנס.‬ ‫-זה בסדר. בסדר.‬
‫ותרוקן את הכיסים.‬
‫תרוקן את הכיסים!‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו, זה מה שיקרה.‬
‫אני אחזור למדרגות שם.‬
‫ואז אצפה בך מעיר אותה ממה שזה לא יהיה.‬
‫אני לא יכול.‬
‫ג'ייסון.‬
‫אם אעיר אותה מוקדם מדי,‬
‫כולנו נמות.‬
‫לא.‬
‫אם לא תעיר אותה עכשיו, אתה תמות, סינקלר.‬
‫רק אתה.‬
‫כיבית את הגדר הזו, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫יופי. אז אפשר להפעיל אותה מחדש.‬
‫ג'ים, רוצה לשתף אותנו,‬ ‫או שאנחנו אמורים לקרוא את המחשבות שלך?‬
‫הבור הזה נועד ללכוד מפלצות.‬
‫נכניס אותם הנה, ננעל אותו,‬
‫נמטיר אש מלמעלה,‬
‫ונתפלל שזה ייתן לאל ולילדים יתרון.‬
‫בסדר.‬
‫אני איתך.‬
‫חוץ מהקטע…‬
‫של "להכניס את כולם לכאן".‬
‫זה מוח כוורת.‬
‫אתה מושך אחד,‬
‫וזה מושך את כולם.‬
‫אתה אדון הגריל.‬
‫בסדר.‬
‫ואת הסוהרת. את מפעילה את הגדר.‬
‫וברגע שכולם יהיו כאן,‬ ‫תנעלי את הדלת מאחוריהם.‬
‫מה איתך?‬
‫אני הפיתיון.‬
‫האחד הזה. רואה אותו? בחדר הכביסה?‬
‫זה לא רחוק מכאן.‬
‫הוא לבד.‬
‫הוא המטרה שלנו.‬
‫לא!‬ ‫-בואי!‬
‫היי.‬
‫אני אמות יום אחד.‬
‫אבל לא היום.‬
‫יש לי דייט להגיע אליו, זוכרת?‬
‫אני לא יודעת, הופ.‬
‫הפעם,‬
‫זה יהיה שונה.‬
‫כדאי שזה יהיה.‬
‫אני לא הולכת לעוד הלוויה.‬
‫היי, טמבלים!‬
‫מוותרים בכזו קלות, מה?‬
‫זה באמת הכרחי?‬
‫הם על הגג.‬
‫חרא.‬
‫הם לא יכולים להיכנס משם, נכון?‬
‫תמותו!‬
‫תמותו, נבלות!‬
‫תמותו!‬
‫זהירות.‬
‫סטיב!‬
‫ננסי!‬
‫סטיב!‬
‫אדי!‬
‫אני צריך אותך!‬
‫היי, זוז הצדה!‬
‫לכל הרוחות.‬
‫יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫יש עוד פתחי אוורור?‬
‫חרא.‬
‫חרא!‬
‫חרא.‬
‫חרא!‬
‫זה לא יחזיק מעמד!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה! מהר!‬
‫אדי, בוא!‬
‫אדי, בוא! קדימה!‬
‫אדי, אתה כל כך קרוב! אדי! קדימה!‬
‫אדי.‬
‫אדי!‬
‫מה אתה עושה? אדי, לא!‬
‫אדי!‬
‫אדי, עצור!‬
‫עצור!‬
‫אדי, מה אתה עושה?‬
‫אני מרוויח עוד זמן.‬ ‫-לא!‬
‫אדי, בבקשה!‬
‫את לא יכולה להתחבא מפניי, מקס.‬
‫את חושבת שאני לא רואה מה את עושה?‬
‫מייק נשקן טוב?‬
‫את חושבת שאני לא רואה‬
‫הכול?‬
‫בבקשה.‬ ‫-חשבת שתוכלי לעבוד עליי?‬
‫חשבת שחברייך‬
‫יוכלו לעצור אותי?‬
‫אני רואה אותם.‬
‫אני רואה את חברייך‬
‫באותה בהירות‬
‫שבה אני…‬ ‫-עצור!‬
‫…רואה אותך.‬
‫אני מרגיש אותם.‬
‫אני מרגיש אותם…‬
‫גוססים.‬
‫הגיע הזמן, מקס.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אנחנו קוראים לו וקנה.‬
‫הוא חי בממד אחר.‬
‫בגלל זה אתה לא רואה אותו.‬
‫ואדי מנסון וחבורת ההלפייר שלו,‬
‫כולכם קראתם לווקנה הזה?‬
‫לא, אתה לא מקשיב. פשוט תקשיב.‬
‫אין כת.‬
‫מעולם לא הייתה.‬
‫אתה מצפה שאאמין לזה?‬ ‫-זו האמת.‬
‫למה כריסי הייתה בקרוון של אדי?‬ ‫-היא קנתה סמים.‬
‫שקרן!‬
‫בסדר.‬
‫כריסי,‬
‫היא ראתה דברים.‬
‫דברים נוראים.‬
‫דברים שווקנה אילץ אותה לראות.‬
‫היא פחדה.‬ ‫-לא.‬
‫היא הזדקקה לעזרה.‬
‫לכן אני יודע שאתה משקר.‬
‫אם כריסי פחדה,‬
‫אם כריסי רצתה עזרה, היא הייתה פונה אליי!‬
‫לא לאדי! לא לפריק הזה! בחיים לא!‬
‫אתה טועה לגבי אדי.‬
‫לא.‬
‫אבל טעיתי לגביך.‬
‫לא הייתי צריך לפתוח בפניך את הדלת.‬
‫ואני לא הייתי צריך לדפוק.‬
‫חשבתי שרציתי להיות כמוך.‬
‫אהוד.‬
‫נורמלי.‬
‫אבל מסתבר…‬
‫שנורמלי משמעו רק פסיכופת מופרע.‬
‫יש לך חמש שניות להעיר אותה.‬
‫ארבע.‬
‫שלוש.‬
‫היי!‬
‫מכה קריטית!‬
‫לא!‬
‫את אמיצה, מקסין.‬
‫הרבה יותר אמיצה מאח שלך.‬
‫אבל בסופו של דבר…‬
‫את חלשה‬
‫ושברירית,‬
‫בדיוק כמוהו.‬
‫כמו כל השאר.‬
‫ואת‬
‫תישברי.‬
‫את.‬
‫היי.‬
‫נסו לתפוס אותי, בני זונות!‬
‫לעזאזל.‬
‫לא ידעתי מה לעשות, אז אני…‬
‫ברחתי.‬
‫פשוט ברחתי והשארתי אותה שם.‬
‫זאת אומרת, תסתכל עלינו.‬
‫אנחנו לא גיבורים.‬
‫חרא!‬
‫מקס, את בסדר?‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫את…‬
‫את אמיתית?‬
‫אני יצרתי אותך?‬
‫אני אמיתית.‬
‫איך?‬
‫עשיתי שק-קמח ממקפיא של בצק פיצה.‬
‫מה?‬
‫אל תתקרבי.‬
‫אם תיגע בה שוב,‬
‫אני אהרוג אותך שוב.‬
‫זה מה שעשית?‬
‫הרגת אותי?‬
‫אני כל כך שמח שאת כאן, אילבן.‬
‫זה‬
‫יהיה‬
‫יפהפה.‬
‫כל כך יפהפה.‬
‫והכול בזכותך.‬
‫היא נלחמת בו.‬
‫אדי!‬
‫קדימה!‬
‫לפני‬
‫שאהרוג אותך…‬
‫אני רוצה שתצפי.‬
‫אבא מת.‬
‫אני יודעת מה הוא עשה לך.‬
‫היית שונה.‬
‫כמוני.‬
‫והוא פגע בך.‬
‫הוא הפך אותך‬
‫לזה.‬
‫הוא המפלצת, הנרי.‬
‫לא אתה.‬
‫את צודקת.‬
‫את‬
‫ואני,‬
‫באמת שונים.‬
‫ואבא באמת פגע בי.‬
‫אבל הוא לא היה מפלצת.‬
‫הוא היה רק אדם.‬
‫אדם רגיל‬
‫ובינוני.‬
‫לכן הוא חיפש גדולה באחרים.‬
‫בך.‬
‫ובי.‬
‫אבל בסופו של דבר…‬
‫הוא לא הצליח לשלוט בנו.‬
‫הוא לא הצליח לעצב אותנו.‬
‫הוא לא הצליח לשנות אותנו.‬
‫את לא מבינה, אילבן?‬
‫הוא לא הפך אותי לזה.‬
‫את עשית זאת.‬
‫בתחילה,‬
‫האמנתי ששלחת אותי למותי.‬
‫לכור המצרף.‬
‫אבל טעיתי.‬
‫הייתי במקום חדש.‬
‫הפכתי למגלה ארצות.‬
‫מגלה ארצות שהגיע לעולם‬
‫שלא הושחת בידי האנושות.‬
‫ראיתי כל כך הרבה דברים.‬
‫ויום אחד,‬
‫מצאתי דבר יוצא דופן.‬
‫משהו‬
‫שישנה הכול.‬
‫ראיתי אמצעי למימוש הפוטנציאל שלי.‬
‫להתעלות מעל לצורתי האנושית.‬
‫להפוך לטורף‬
‫שנועדתי להיות ומאז ומתמיד.‬
‫זה…‬
‫זה היית אתה.‬
‫תמיד אתה.‬
‫רק הייתי צריך שמישהו יפתח את הדלת.‬
‫ועשית את זה בשבילי.‬
‫בלי להבין בכלל.‬
‫נכון?‬
‫וכשהבנת,‬
‫בחרת להתנגד.‬
‫אז חיפשתי אמצעי לפתיחת הדלתות שלי בעצמי.‬
‫חיפשתי…‬
‫את הכוח שלך.‬
‫כל הזמן הזה, בנינו את זה.‬
‫בשבילך.‬
‫אז את לא מבינה?‬
‫שוב,‬
‫שחררת אותי.‬
‫לא.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה.‬
‫אתה עדיין יכול לעצור את זה.‬
‫זה נגמר, אילבן.‬
‫החברים שלך‬
‫הפסידו.‬
‫אדי!‬
‫אין שום דבר…‬
‫שום דבר שתוכלי לעשות‬
‫כדי לעצור את זה עכשיו.‬
‫הוקינס תישרף ותיפול.‬
‫כמו שאר העולם חסר התוחלת והשבור הזה.‬
‫ואני אהיה שם.‬
‫לוקאס!‬
‫אני אהיה שם‬ ‫כדי לאסוף את החתיכות כשזה יקרה.‬
‫לוקאס!‬
‫ואהפוך אותו למשהו יפהפה.‬
‫הייתה תקופה‬
‫שבה קיוויתי שתהיי לצדי.‬
‫אבל עכשיו אני רק רוצה שתצפי.‬
‫אל תפחדי.‬
‫תנסי שלא לזוז.‬
‫לא.‬
‫הכול ייגמר בקרוב.‬
‫מקס!‬
‫אל! את שומעת אותי?‬
‫אל, קדימה. תתעוררי, אל!‬
‫תתעוררי! אל!‬ ‫-היא לא נושמת.‬
‫אל, קדימה, צאי משם!‬
‫אלוהים, אל! תתעוררי!‬
‫תעזרו לי!‬
‫על השולחן. שימו אותה על השולחן.‬
‫אל, את שומעת אותי?‬
‫אל!‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אל!‬
‫מייק.‬
‫אל תפסיק, בסדר? אתה הלב.‬
‫בסדר? זכור את זה.‬
‫אתה הלב.‬
‫אל?‬
‫אני לא יודע אם את שומעת, אבל אם כן,‬
‫אני רוצה שתדעי שאני כאן, בסדר?‬
‫אני כאן.‬
‫ו…‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אל, את שומעת אותי?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫סליחה שאני לא אומר את זה יותר.‬ ‫זה לא כי אני מפחד ממך.‬
‫אני לא. אף פעם לא הרגשתי ככה.‬
‫אף פעם.‬
‫אבל אני מפחד שיום אחד,‬
‫תביני שאת לא צריכה אותי יותר.‬
‫וחשבתי שאם אגיד לך איך אני מרגיש,‬ ‫זה יגרום ליום הזה‬
‫להכאיב יותר.‬
‫אבל האמת היא, אל,‬ ‫שאני לא יודע איך לחיות בלעדייך.‬
‫אני מרגיש שחיי התחילו‬ ‫ביום שמצאנו אותך ביער.‬
‫לבשת את‬
‫החולצה הצהובה של "בני'ז בורגר".‬
‫והיא הייתה כ"כ גדולה שכמעט טבעת בה.‬
‫ומייד ידעתי באותו הרגע שאני אוהב אותך.‬
‫ואהבתי אותך בכל יום מאז.‬
‫אני אוהב אותך כשאת במיטבך.‬ ‫אני אוהב אותך כשאת לא במיטבך.‬
‫אני אוהב אותך‬ ‫עם הכוחות שלך, בלי הכוחות שלך.‬
‫אני אוהב אותך בדיוק כמו שאת.‬
‫את גיבורת העל שלי.‬
‫ו…‬
‫אסור לי לאבד אותך.‬
‫בסדר? את שומעת אותי? אסור לי לאבד אותך.‬
‫את יכולה לעשות הכול.‬
‫את יכולה לעוף. להזיז הרים. אני מאמין בזה.‬
‫באמת.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫את חייבת להילחם.‬
‫בסדר?‬
‫אל.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫את צריכה להילחם!‬
‫את חייבת להילחם.‬
‫תילחמי!‬
‫זהו זה, אל.‬
‫תילחמי, אל.‬
‫תילחמי.‬
‫תילחמי!‬
‫אדי!‬
‫מקס!‬
‫תילחמי!‬
‫ג'ויס!‬
‫הופ!‬
‫לעזאזל.‬
‫היי, חארות!‬
‫כן!‬
‫אני לא מאמינה בכוח עליון.‬
‫או בהתערבות אלוהית.‬
‫אבל זה היה נס.‬
‫אז מוטב שלא נבזבז אותו.‬
‫שלב רביעי.‬
‫מנגל.‬
‫את והחברים שלך‬
‫מאמינים שניצחתם.‬
‫נכון?‬
‫אבל זו‬
‫רק ההתחלה.‬
‫תחילת הסוף.‬
‫כבר הפסדתם.‬
‫לא.‬
‫אתה הפסדת.‬
‫מקס!‬
‫בן זונה!‬
‫כן!‬
‫קטינקה!‬
‫כן!‬
‫אדי!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, אדי.‬
‫רע, מה?‬
‫לא, אתה תהיה בסדר.‬
‫רק צריך לקחת אותך לבית החולים.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-אני חושב…‬
‫קדימה.‬
‫אני חושב שאני צריך רגע, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫לא ברחתי הפעם, נכון?‬
‫לא.‬
‫לא ברחת.‬
‫אתה תצטרך לשמור‬ ‫על הכבשים הקטנות בשבילי, בסדר?‬
‫לא, אתה תעשה את זה בעצמך.‬
‫לא, בנאדם.‬
‫תגיד, "אני אשמור עליהם".‬
‫תגיד את זה.‬
‫אני…‬
‫אני אשמור עליהם.‬
‫יופי.‬
‫כי נראה לי שאני באמת אסיים תיכון.‬
‫אני חושב שזו השנה שלי, הנדרסון.‬
‫אני חושב שזו סוף סוף השנה שלי.‬
‫אני אוהב אותך, בן אדם.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫אדי…‬
‫אדי?‬
‫אדי!‬
‫קדימה.‬
‫אדי!‬
‫לוקאס!‬
‫אנחנו צריכים רופא!‬
‫תזמיני אמבולנס!‬
‫מהר! תזמיני אמבולנס!‬
‫לוקאס…‬ ‫-כן, אני כאן.‬
‫אני לא מרגישה או רואה שום דבר.‬
‫אני יודע. זה בסדר.‬
‫אנחנו נעזור לך, בסדר? רק תחזיקי מעמד.‬
‫לוקאס, אני מפחדת. אני כל כך מפחדת.‬
‫אני יודע.‬
‫אני לא רוצה למות. אני לא מוכנה.‬
‫את לא תמותי. תחזיקי מעמד.‬ ‫-אני לא רוצה ללכת! אני לא מוכנה.‬
‫את לא תמותי. תחזיקי מעמד.‬
‫מקס.‬
‫לא, מקס. תישארי איתי.‬
‫מקס, תישארי איתי! לא, מקס.‬ ‫-לא!‬
‫מקס, תישארי איתי.‬
‫היי, תסתכלי עליי, מקס. מקס? תסתכלי…‬
‫לא. תישארי איתי, מקס.‬
‫תחזיקי מעמד. רק תחזיקי מעמד.‬
‫אריקה, הצילו!‬
‫מקס?‬
‫מקס? מקס, תישארי איתי.‬
‫מקס, תישארי איתי.‬
‫לא!‬
‫מקס! בבקשה, תישארי איתי!‬
‫הצילו!‬
‫מקס!‬
‫ארבעה צלצולים.‬
‫מקס.‬
‫הולי!‬
‫קדימה.‬
‫קדימה. אני יודע שאת שם.‬
‫אני יודע שאת שם. תתעוררי.‬
‫תתעוררי.‬
‫לא.‬
‫את לא הולכת.‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫היי…?‬
‫מקס רצתה שאישן אצלה.‬
‫איזה מהם?‬
‫זאת וונדר וומן.‬
‫הידועה כנסיכה דיאנה.‬
‫לא הופר.‬
‫לא מייק.‬
‫את.‬
‫לעזאזל. זה מטורף.‬
‫זה באמת יעבוד?‬
‫רואה? מה אמרתי לך?‬
‫יש עוד דברים בחיים חוץ מבנים טיפשים.‬
‫נגד החוקים?‬ ‫-אנחנו קובעות את החוקים.‬
‫- יומיים לאחר מכן -‬
‫- הנכם עוזבים את הוקינס‬ ‫חזרו בקרוב -‬
‫עדיין לא חלפו 48 שעות‬ ‫מאז שרעידת אדמה בעוצמה של 7.4‬
‫טלטלה את העיירה הוקינס המקסימה,‬ ‫כ-130 ק"מ מאינדיאנפוליס,‬
‫במאורע שסייסמולוגים מכנים‬
‫"אסון טבע בקנה מידה כמעט חסר תקדים."‬
‫מניין המתים עומד כעת על 22.‬
‫אך עם מאות נוספים‬ ‫שממלאים את ביה"ח של מחוז רואן‬
‫ונעדרים רבים נוספים…‬
‫- תיכון הוקינס -‬
‫הרשויות מצפות שהמספרים יעלו.‬
‫קדימה! מכאן! קדימה!‬
‫זאת רק הטרגדיה האחרונה‬ ‫שפקדה את העיירה שנחשבה לבטוחה.‬
‫- התגברו על הרוע בעזרת טוב -‬
‫לאחרונה, שורת תלמידי תיכון נרצחו‬
‫בסדרה של מעשי רצח פולחניים,‬
‫אשר היו קשורים לכת שטנית מקומית‬
‫המכונה "הלפייר".‬
‫אדי מנסון, מנהיג הכת הזו‬ ‫והחשוד העיקרי ברציחות,‬
‫נעדר מאז רעידת האדמה, ונחשב למת.‬
‫אך זה מספק מעט מאוד נחמה לתושבי הוקינס‬
‫אשר מפחדים, כועסים ומחפשים תשובות.‬
‫למה העיירה שלהם?‬ ‫מה הם עשו שמגיע להם כל כך הרבה סבל?‬
‫מתגברים הקולות שמאמינים‬ ‫ששתי הטרגדיות קשורות זו לזו,‬
‫וטוענים שמעשי הרצח של מנסון‬ ‫פתחו שער בין עולמות.‬
‫שער, לטענתם, אל הגיהינום עצמו.‬
‫את שומעת את זה?‬
‫עכשיו הם קוראים לזה שער לגיהינום.‬
‫נהדר. עוד היסטריה. בדיוק מה שאנחנו צריכים.‬
‫אלה החדשות.‬
‫אין הבדל בין זה לבין הצהובונים.‬
‫היי, ננס!‬
‫מצאתי עוד מהדברים הישנים שלך בעליית הגג.‬
‫מר ארנב.‬
‫זה בסדר אם את רוצה לשמור אותו.‬
‫לא, הוא יהיה יותר אהוב בבית חדש.‬
‫מישהו הזמין פיצה?‬ ‫-פיצה?‬
‫אמא!‬
‫היי!‬
‫אתה לא יוצא לחופשה יותר לעולם, שמעת?‬
‫למעשה, אתה יכול לשכוח מהקולג'.‬
‫אתה נשאר כאן.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אבל ג'ונתן…‬
‫זו לא רעידת אדמה.‬
‫אני יודע.‬
‫אני יודע יותר משנדמה לך.‬
‫איך?‬
‫ניסינו להתקשר אליכם…‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני יודע. אני מצטער.‬
‫לא יכולנו להסתכן ביצירת קשר.‬
‫"לא יכולנו להסתכן ביצירת קשר"?‬
‫היי, אספר לך הכול, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-אני מבטיח.‬
‫אבל בינתיים,‬
‫אני רק שמח שאת בסדר.‬
‫איפה לוקאס?‬
‫הוא בבית החולים.‬
‫הוא נפצע?‬
‫לא. לא, הוא…‬
‫אלוהים.‬
‫אתם לא יודעים.‬
‫"הוא פקח את עיניו,‬ ‫ומילים נוספות מתו בגרונו.‬
‫הוא שכח מהצורך להקיא‬ ‫את פרודיית היין האיומה הזו.‬
‫הוא שכח את אמו‬
‫ואת דודו מורגן ואת אביו‬
‫וכמעט את כל השאר.‬
‫ספידי נעלם.‬
‫הקשתות החינניות‬ ‫של רכבת ההרים לנגד השמיים נעלמו.‬
‫הוא הרגיש את השיער מסתמר בעורפו,‬
‫את החיוך העקום עולה בקצוות פיו.‬
‫'ספידי! אני כאן, אלוהים!‬
‫אני כאן בשטחים!'"‬
‫אלוהים.‬
‫התקשרתי אליכם בלי הפסקה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫באנו ברגע ששמענו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הם יודעים…‬
‫מתי היא תתעורר?‬
‫לא.‬
‫אומרים שייתכן שהיא לא תתעורר.‬
‫הלב שלה עצר.‬
‫במשך יותר מדקה.‬
‫היא מתה.‬
‫כלומר, מבחינה קלינית, אבל…‬
‫אז היא חזרה.‬
‫הרופאים לא יודעים איך.‬
‫הם אומרים שזה נס.‬
‫אני כאן, מקס.‬
‫- סיוע‬ ‫תרומות -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אז אלה שמיכות וסדינים.‬
‫ובגדים וצעצועים לילדים.‬
‫וואו. זה כבר כל כך מאורגן.‬ ‫אנחנו מעריכים את זה.‬
‫את רוצה קבלת מס על זה?‬
‫לא. לא נראה לי שנצטרך את זה. אבל תודה.‬
‫אבל אנחנו יכולים לעזור איכשהו?‬
‫טוב, אז אנחנו ממיינים לפי גיל.‬
‫יש לנו תינוקות, בנות, בנים, גברים, נשים.‬
‫אם משהו במצב ממש גרוע,‬ ‫אנחנו לא רוצים אותו.‬
‫- איסוף אוכל -‬
‫כן…‬
‫מצאתי עוד צנצנת חמאת בוטנים,‬ ‫והיא קראנצ'ית…‬
‫רובין.‬
‫היי.‬ ‫-מה את עושה פה?‬
‫אני…‬
‫אני מכינה כריכי חמאת בוטנים וריבה.‬
‫נכון, כן. לא, ברור.‬
‫בטח. במקרה גם אני מכינה‬ ‫כריכי חמאת בוטנים וריבה.‬
‫מגניב.‬
‫היי, אני מצטערת אם זה יצא מוזר.‬
‫לא התכוונתי לשאול,‬ ‫"מה את ספציפית עושה פה?"‬
‫התכוונתי, "מה את עושה פה?‬ ‫איזו הפתעה נחמדה. טוב לראות אותך".‬
‫לא הבנתי את זה בצורה שלילית.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫לא, אני מצטערת. אני קצת מעופפת לאחרונה.‬
‫בגלל…‬ ‫-הכול?‬
‫כן.‬
‫כן, ודן.‬
‫הוא החבר שלי. טוב, הוא היה החבר שלי.‬
‫הוא בא לבקר וראה את כל זה,‬
‫וזה לא מה שהוא דמיין כחופשת האביב.‬
‫הוא אמר, "אני זז. בחזרה לפרדו. בהצלחה".‬
‫ובסופו של דבר,‬ ‫זה בסדר, כי הוא ממש העיק עליי.‬
‫הוא הטיפוס שילכלך על "נעורים בקצב מהיר"‬ ‫כי אין בו עלילה.‬
‫הייתי צריכה להיפרד ממנו‬ ‫ברגע שהוא אמר את זה.‬
‫סליחה.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אני מקשקשת על החבר הטיפש שלי‬ ‫בזמן שאנשים סובלים שם בחוץ‬
‫וזקוקים לאוכל.‬
‫והרגע הכנתי כריך מפלצתי‬ ‫של חמאת בוטנים עם חמאת בוטנים.‬
‫אני לא יודעת מה לא בסדר איתי.‬
‫זה כאילו שהפה שלי זז מהר יותר מהמוח שלי,‬
‫וזה כמו רכבת שבורחת,‬
‫ואני לא מצליחה לעצור אותה,‬ ‫לא משנה כמה אשתדל.‬
‫מבינה אותי?‬
‫כן, נראה לי שאני מבינה אותך.‬
‫זו מתנה.‬
‫בשבילי?‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫לא היית צריכה.‬ ‫-הייתי צריכה ועוד איך.‬
‫זה לא מגיע לי.‬ ‫-אבל הייתי צריכה.‬
‫כלומר, תודה.‬ ‫-מתנת יום הולדת מוקדמת.‬
‫תודה רבה. וואו.‬
‫H2O?‬
‫חיוני לכל צורות החיים.‬
‫- דווחו כאן על נעדרים -‬
‫מר מנסון?‬
‫אני דסטין הנדרסון.‬
‫אפשר לדבר איתך?‬
‫אני לא יודע על מה נדבר.‬
‫האחיין שלי חף מפשע.‬
‫הוא עדיין נעדר.‬
‫אני אתלה כמה כרזות שאצטרך עד שהוא יימצא.‬
‫יום טוב לך.‬
‫הייתי איתו.‬
‫הייתי איתו ברעידת האדמה.‬
‫ו… איפה אדי עכשיו?‬
‫אני…‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫הלוואי שכולם הכירו אותו.‬
‫באמת הכירו אותו.‬
‫כי הם היו אוהבים אותו,‬
‫מר מנסון.‬
‫הם היו אוהבים אותו.‬
‫אפילו בסוף…‬
‫הוא לא הפסיק להיות אדי.‬
‫למרות הכול.‬
‫אפילו לא ראיתי אותו מתרגז.‬
‫הוא היה יכול לברוח.‬
‫הוא היה יכול להציל את עצמו.‬
‫אבל הוא נלחם.‬
‫הוא נלחם ומת כדי להגן על העיירה הזאת.‬
‫העיירה הזאת‬
‫ששנאה אותו.‬
‫הוא לא סתם חף מפשע.‬
‫מר מנסון, הוא…‬
‫הוא גיבור.‬
‫אלוהים.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫המקום הזה הוא אסון מוחלט.‬
‫כן.‬
‫טוב, זאת בעיה קטנה.‬
‫אני מבין שצריך להסתיר את סופרגירל,‬
‫אבל זה לא בדיוק מבצר הבדידות, אחי.‬
‫זה יותר כמו מבצר הגועל.‬
‫בחייכם, חבר'ה, תהיו רציניים.‬
‫החדר של מייק נראה יותר גרוע מזה.‬
‫אכזרי, אחותי.‬
‫רואים?‬
‫עדיין יש מים.‬
‫בבקשה, חומרי ניקוי.‬
‫בסדר. זה טוב.‬
‫תחזיקי את זה שם.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫נראה שהוא אוסף פטריות.‬
‫הוא קצת מוזר.‬
‫ברוך הבא למועדון, נכון?‬
‫כן, ברוך הבא למועדון.‬
‫היי, ננסי?‬ ‫-כן?‬
‫אני מצטער שלא הייתי כאן.‬
‫כלומר,‬
‫למען האמת, אני די שמחה שלא היית כאן.‬
‫אני מתכוונת שאני שמחה שהיית עם מייק.‬
‫ועם ויל.‬
‫וגם אני שמח שהיית כאן.‬
‫אחרת מי היה תופס פיקוד?‬
‫סטיב?‬
‫האמת שהוא די התבגר, אתה יודע?‬
‫כן. כן, אני בטוח.‬
‫היי.‬
‫כן?‬
‫אנחנו בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן, לגמרי.‬
‫כן, זה פשוט…‬
‫אתה יודע, זה קשה.‬
‫אני מרגישה שהחיים‬ ‫ממשיכים להפריע לתוכניות הגדולות שלנו.‬
‫כן, זה בהחלט נראה ככה.‬
‫נראה לך שמאוחר מדי להוסיף‬ ‫"הצלת העולם" לטופסי הקבלה לקולג'?‬
‫מכתב הבקשה שלך…‬
‫לא שזה משנה יותר, אבל…‬
‫הוא הגיע?‬
‫לא.‬
‫עדיין לא.‬
‫היא…‬
‫דיברה איתך?‬
‫לא יותר מדי.‬
‫כלומר, קצת.‬
‫ד"ר ברנר.‬
‫הוא אומר שהיא לא הייתה מוכנה.‬
‫עכשיו היא מתחילה לחשוב שהוא צדק.‬
‫זה קשקוש. בלעדיה,‬ ‫אם היא לא הייתה עוזבת את המעבדה,‬
‫מקס לא הייתה חיה.‬
‫אני יודע.‬
‫רק שהיא…‬
‫היא אף פעם לא הפסידה.‬
‫לא ככה.‬
‫תהיה לה עוד הזדמנות.‬ ‫-בוא נקווה שלא.‬
‫בוא נקווה שאחת מת ונרקב.‬
‫הוא לא.‬
‫עכשיו כשאני כאן,‬
‫בהוקינס,‬
‫אני מרגיש אותו.‬
‫והוא נפגע.‬
‫הוא סובל.‬
‫אבל הוא עדיין חי.‬
‫מוזר לדעת עכשיו‬ ‫מי זה היה כל הזמן הזה, אבל…‬
‫אני עדיין זוכר מה הוא חושב‬
‫ואיך הוא חושב.‬
‫והוא לא יעצור.‬
‫אף פעם.‬
‫לא עד שהוא ייקח הכול.‬
‫ואת כולם.‬
‫אנחנו חייבים להרוג אותו.‬
‫ונעשה זאת.‬
‫נעשה זאת.‬
‫רכב ממשלתי.‬
‫מקס?‬
‫מקס!‬
‫היי, ילדה.‬
‫היי.‬
‫השארתי אותה פתוחה.‬
‫השארתי מרווח של 7.5 ס"מ בדלת.‬ ‫-אני יודע.‬
‫לא הפסקתי להאמין.‬
‫אני יודע. זה בסדר.‬
‫זה בסדר. אני כאן.‬
‫אני כאן.‬
‫אתה נראה…‬
‫לא שמן?‬
‫והשיער שלך.‬
‫השיער שלי?‬
‫השיער שלך.‬
‫כן.‬
‫גנבתי את המראה שלך, ילדה.‬
‫כן.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫מגניב.‬
‫את לא היחידה שלא הפסיקה להאמין.‬
‫אני שמחה‬
‫שהלכת ל…‬
‫כנס שלך.‬
‫זו הייתה חוויה מעניינת.‬
‫היי.‬
‫גדלת.‬
‫כן.‬
‫התכווצת.‬
‫אמא, יורד שלג!‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬