Savršeno je.
-Na primjer… -Da.
Mogu zamisliti.
Ti u Indiani.
-Indiani? -Da.
Pa, ti imaš taj neki stoički… Više si tip Clinta Eastwooda nego…
Dobra vijest, prijatelji!
Katinka se osjeća bolje.
Da je opet isprobamo?
Zašto ne?
Seronja.
Taj tip.
Jurij!
Dosta je.
Dosta je! Hej!
Kog vraga izvodiš?
Miči te ruke s mene, tikvane!
Želiš je opet pokvariti?
Da nas opet zarobe i da pokupiš nagradu?
A što vas dva majmuna znate?
Sad ste inženjeri?
Znam da taj zvuk nije dobar.
Naprotiv, ta buka koju čujete,
to…
Jako dobar znak.
-Dobar znak, ha? -Da.
Moje se žene oglase kad ih zadovoljim.
Vi ne znate kako je to.
Ali za one poput mene koji znaju što i gdje dirati…
Urnebes!
Da.
Ovo su najmanje koje sam našao.
To je sve od majica.
Pa…
Slatko.
Jurij ima dobar ukus. Što da kažem?
-Oprosti. -Oprosti.
-Idem tamo. -Dobro.
Što su ti učinili?
O, moj Bože.
Nije tako strašno. Samo…
Ionako sam trebao smršavjeti.
Imao sam vremena razmisliti.
O tome tko sam bio…
i što sam činio.
Nisam ti smio poslati poruku.
Nisi znao što će se dogoditi.
Znao sam da će biti opasno.
Kao i ja.
Ja sam donijela ovu odluku.
I opet bih tako, i da znam sve što sada znam.
Zbilja.
Osim toga, moramo na onaj spoj.
Sjećaš se?
Sjećam li se?
Sanjam o tome!
A da?
Da.
Sve sam isplanirao.
Da čujem.
Naručit ću
dvije porcije klipića. Dvije!
Fini su za poludit!
Enzo doda neki začin. Ne znam kakav, ali dobar je.
Umočiš ih u maslinovo ulje… Ma san snova!
Što se tiče glavnog jela, nećkam se između teletine i lazanja.
Ali mislim da moram uzeti lazanje.
Čekaj malo. Sanjaš o klipićima i lazanjama?
Hranio sam se vodenastom juhom, pljesnivim kruhom i crvima.
Da, sanjam o klipićima i lazanjama.
Pa što!
Trebao bih sanjati o nečemu drugome?
Reci ti meni.
Pa…
Tu je vino.
Vino je dobro.
Možda neki fini Cheeanti.
-Chianti. -Chianti, da.
-Onda desert. -Desert je obvezan.
Desert je obvezan.
A nakon toga?
Ne znam.
Upotrijebi maštu.
Komu treba mašta?
Kvragu!
Upamti, slušaju!
Dobro. Želim još jedanput sve proći.
-Prva faza. -Erica na igralištu.
Javlja Max i Lucasu kad smo spremni.
-Druga faza. -Max namami Vecnu.
Poći će za njom i ući u trans.
-Treća faza? -Eddie i ja odvučemo šišmiše.
Četvrta.
Idemo u Vecninu, nadamo se, praznu jazbinu i…
Flambiranje.
Nitko ne prelazi na sljedeću fazu dok se svi ne oglasimo.
Nitko ne odstupa od plana, ma što god se dogodilo.
Jasno?
Jasno.
-Budi oprezan. -Hvala, kompa.
Kud puklo da puklo.
Što želi od nas? Pljesak?
U redu.
Idemo.
Tu sam.
Dečki, slušajte.
Ako ovdje nešto pođe po zlu, bilo što,
prekidate.
Dobro? Privucite pozornost šišmiša,
zaokupite ih načas, a mi ćemo srediti Vecnu.
Nemojte se razmetati niti junačiti.
-Dobro? Vi ste samo… -Mamci.
Bez brige, možeš biti junak, Steve.
Svakako. Mislim…
Pogledaj nas.
Mi nismo junaci.
Hej, Steve?
Neka za sve plati.
NETFLIXOVA SERIJA
DEVETO POGLAVLJE SLIJEPI PUTNIK
Ne, kao što sam rekao, pitao sam već sve.
Da. TWA, Pan Am, Eastern.
Ne mora biti jednosmjerna. Uzet ću i jedno mjesto ako ga imate.
Molim vas, nešto sigurno možete učiniti.
Članica obitelji jako je bolesna
i ne znam hoće li preživjeti noć.
Možete li ikako samo…
Ne.
Kao što rekoh, već sam ih zvao.
Dobro, mogu li možda
razgovarati s poslovođom?
Nikog nema?
U tome i jest problem. Ne mogu opet zvati…
Diši. Suncokret.
Duga. Tri nadesno. Četiri nalijevo.
Tri.
Duga.
Odlazi!
-Dovraga! -Što su rekli?
Najranije sutra.
-Ne, to je prekasno. -Sranje.
-Znam. -Hej, ljudovi?
Pitajte možemo li među prtljagu.
Među prtljagu?
-Ugušili bismo se. -Psi se tako stalno voze, čovječe.
I ne uguše se.
-Isuse. -Koje sranje.
Znam ja način.
Način da zaštitim Max.
Odavde.
Ovo je Max.
Kad Jedan napadne, bit će joj u mislima.
Ali to i ja mogu.
Ušla sam u mamine misli, u Billyjeve.
Mogu i u Maxine.
Može me odvesti k Vecni.
Mogu se prikrpati.
Mogu je zaštititi.
Od Jedinice.
Boriti se s njim odavde.
-Borba umova. Ideš! -Zbilja misliš da može upaliti?
Trebala bih kadu.
Da, moraš biti čist kad ulaziš u um.
Što? Ne. Komora za osjetilnu deprivaciju.
Pomaže joj da se usredotoči na moći.
Čekajte. Maloprije smo prošli pokraj motela.
Da, ali nemaju dovoljno soli.
O koliko soli govorimo, ljudovi?
Ovisi o veličini kade, ali puno.
Je li 270 kg dovoljno?
Znaš gdje ima 270 kg soli?
Da vidimo…
Da.
-Da. Upalit će. -Što će upaliti?
Znam mjesto koje ima sve što trebaš, moja hrabra, moćna prijateljice.
Borba umova može početi!
Hajde! Vámonos! Idemo! Brže!
NAŠLA VECNU
PRVA FAZA?
Hej!
-Mislim da nešto imamo. -Pošalji Ryana.
Ne želim tratiti vrijeme na usrane dojave.
Na ovu nećeš htjeti poslati Ryana.
Znaš onu ubojičinu kuću?
Da.
Što s njom?
Dobro, tko je točno bila ta tajanstvena žena?
Nisam siguran.
Nije bila osobito pričljiva.
Pet sam je minuta uvjeravao da sam to zbilja ja.
Trebao bih biti mrtav.
Napokon je donekle uvjerim,
počne se otvarati i kaže da je…
-Doktorova prijateljica. -I ja sam mu prijatelj. Dajte mi ga.
Bojim se da je doktor spriječen.
Spriječen?
Slijedi nešto još gore.
Doktor je s djevojkom.
Djevojka se otišla boriti protiv nekakvog zla u Hawkinsu,
a onda su svi nestali. Doktor, djevojka, svi.
Pod „djevojka”, misli na…
Je.
Da, to mora biti ona.
Tvoja kći, Amerikanče?
I nisu sami.
Joyceina djeca su s njima.
Vidim da je raspoloženje sumorno. I razumljivo da je tako.
No mislim da u obzir moramo uzeti vrlo realnu mogućnost
da je ta tajanstvena žena zapravo KGB.
-I da ona… -Ne.
Govori istinu.
One čestice koje smo vidjeli u labosu
bile su žive.
A ako su žive, to znači da su u Hawkinsu otvorena vrata.
Vrata?
-Što to znači? -Znači da moramo smjesta kući.
Zašto to toliko traje? Zar nisi rekao da je blizu?
Da, blizu toga da nas sabotira.
Mislimo da nam opet mulja.
Prislonite mu pištolj o glavu.
I što onda? Samo će sipati još laži.
Ionako nema koristi. Ako su djeca zbilja u neposrednoj opasnosti,
i da sad krenemo, ne bismo došli na vrijeme.
Najranije bismo stigli kasno sutra.
Ne, ne moramo se vratiti.
Ne večeras.
Što god to zlo bilo,
znamo da je povezano s kolektivnim umom.
A sad znamo da je dio tog uma u Rusiji.
Ne moramo se boriti u Hawkinsu.
Samo moramo uništiti čestice.
A bude li sreće,
naudit ćemo mu dovoljno da djeca dobiju prednost.
Čekajte, samo malo.
Govorimo o česticama koje su unutar zatvora?
Zatvora iz kojeg smo upravo jedva pobjegli?
Probili smo se van.
Probit ćemo se i unutra.
Jime! Traži nas cijela sovjetska vojska!
Da. I bit ćemo ondje gdje to najmanje očekuju.
U redu. Tanka je linija između hrabrosti i gluposti,
a ovo je uvelike na strani gluposti.
Ovo je kao Dvanaestorica žigosanih. Samo što je nas četvero.
Zapravo, troje.
Ponovni ulazak bit će lakši nego ponovni bijeg.
Zato trebamo letjelicu. Tu nastupaš ti.
Ne zanima me kako,
ali Jurija dovedi u red i neka helikopter poleti.
Bacam se na to.
Jurij je spomenuo nekakav bacač plamena, zar ne?
O, da. Poslužit će.
Itekako će poslužiti.
Ma daj me nemoj!
Vjerujte mi, ljudovi.
Kak mi surfaš, stari moj?
Dobra majica, stari moj.
Hvala, stari moj.
Čuj, rado bih nahranio kolegu surfera,
ali kuhinja se zatvorila prije pet minuta.
Večeras više nema pizza, stari.
Ništa zato, stari moj.
Nismo došli po tvoje slasne pizze.
Vidiš ovu čudakinju iza mene?
Treba kadu s hrpom soli da pojačamo njezine sposobnosti,
pa da može spasiti svijet od jednog superzlog tipa.
Ali za tu slanu kupku
treba nam tvoja kuhinja.
Pa, stvar je u tome…
Trebam se naći s Chazom u Taco Bellu za deset minuta. Pa…
Stari moj.
Ne tražimo da pomažeš besplatno.
Jesi li ikad pripalio
Palmin užitak?
Uz njega sve brige odlebde
poput sjemena maslačka nošenog vjetrom.
ŽAO NAM JE! ZATVORENO
Prva borba umova u zamrzivaču za tijesto za pizzu.
Baš ludo, zar ne?
Nije loše.
Nimalo loše.
A sad zabavni dio.
Isuse Kri…
Kao
da joj je alternativna dimenzija suđena.
Što kažeš, Hendersone?
Jesi li spreman za najopakiji metal koncert u svjetskoj povijesti?
To je retoričko pitanje?
Idemo.
Ne želim nikog izbezumiti,
ali kunem se da smo ovo drvo već vidjeli.
-Nemoguće. -To bi bilo koma, zar ne?
Da Vecna uništi svijet jer smo se mi izgubili u šumi?
Nismo se izgubili.
Robin, pazi na povijuše! Kolektivni um.
-Sjećaš se? -Hvala!
Ne brini se za nju. Samo je pod stresom. Prestrašena.
Da, znam.
Samo…
Nespretnjakovićka je?
Rekla mi je da je prohodala mnogo kasnije od većine djece, pa…
Ne bih se trebao smijati.
Kad sam bio mali, puzao sam unatraške.
Puzao si unatraške?
Znaš, ručicama sam se ovako odgurivao…
Uvijek u rikverc.
Ima smisla. Guraš da bi se kretao, zar ne?
Ne, nema smisla.
Mom malom heringtonovskom mozgu je imalo.
Sve dok svoju guzu nisam unatraške strovalio niza stube
i dobrano zveknuo glavom.
Da.
Ajme! To objašnjava
toliko toga.
Da.
Mislim da nekako objašnjava.
Mislim da sam na prvu jako samouvjeren.
Ali ujedno sam i idiot.
A to je brutalna kombinacija.
Ali dobra je vijest
da se mogu promijeniti ako dovoljno jako zveknem glavom.
Mogu naučiti.
Mogu
puzati naprijed.
Čuj, zapravo na vrlo glup i zaobilazan način pokušavam reći…
Hvala ti.
Meni?
-Da. -Na…
Na tome što si me svojski zveknula prije dvije godine.
Trebalo mi je.
Promijenilo mi je život.
I sad pužem naprijed.
Polako.
Samo se katkad pitam…
Znaš…
Da me neka druga zveknula prije našeg susreta,
bi li s nama bilo drukčije?
Da se sad srećemo prvi put, dio mene…
Dio mene misli da bismo uspjeli.
Steve…
Sjećaš se onog mog sna?
O kamperu i obilasku zemlje s mojih šestero klinaca?
Sve je istina. Svaka riječ.
No jedan sam dio izostavio.
Najvažniji dio.
Ti si ondje.
Oduvijek si ondje.
Hej, ljudi!
Ljudi! Sjajna vijest!
Čini se da ipak ne idemo krivim putem.
Hajde.
-Idemo! -Dobro.
Uspori! Robin!
Erica.
Gdje su stražari?
Možda neće biti tako teško.
Ne znam, Jime. Imam loš predosjećaj.
Imam pitanje.
Što ako ne želim odgovoriti?
Oduvijek si kukavica?
Jurij Ismailov
može biti mnogo toga,
čak i izdajica.
Ali on nije
nikakva kukavica.
Ako je tako,
zašto i dalje zavlačiš?
Što dugujem tim Amerikancima?
Ništa!
Ovdje nije riječ samo o Americi, krijumčaru.
Upozorili su nas na veliko zlo u svijetu.
Zlo koje ne miruje,
koje ne poštuje granice.
Nakon što proždre sve u njihovoj zemlji,
doći će po nas.
Po naše obitelji.
Po našu domovinu.
Vidio si to vlastitim očima.
Znaš da je istina.
A svejedno nastavljaš sa spačkama!
Rekli su mi da je krijumčar maslaca od kikirikija
nekoć bio velik čovjek.
Prije nego što se odao piću i kartama.
Da je svoje ljude poveo u pobjedu protiv Kineza na otoku Damanski.
Je li to istina?
Istina je.
Gdje je taj junak sada?
Jer ja ga ne vidim.
BOK
DRAGO MI JE ŠTO SI OVDJE.
I MENI!
KINO U PETAK?
Hajde.
Golupčići su primili na znanje.
Max prelazi na drugu fazu, skretanje Vecnine pozornosti.
Zasad sve po loju.
A još nismo ni stigli do teškog dijela.
Zagrizi udicu, majku ti tvoju.
Zagrizi udicu.
Hej!
Seronjo!
Ovdje sam.
Nema više glazbe.
Nema više igrica.
Čuješ li me?
Što čekaš, ha?
Hajde! Želiš li me ili ne?
Dobro, još malo.
Tako. Nadam se da će ovo blokirati vanjsko svjetlo ili bilo što drugo.
Potpuni mrak! Dakle, funkcionira.
No imam još jedno važno pitanje.
Izgledam li kul? Osjećam se kao da izgledam kul.
Hihoćeš se? Hihoćeš se jer izgledam zakon.
Ne vidim, no znam da se smiješiš jer izgledam tako dobro.
-Mike. -Da?
Ja…
Nedostajao si mi.
Da.
Da, i ti meni.
Znaš,
posljednjih dana razmišljao sam o našem posljednjem razgovoru.
Prije policije i prije nego što je svijet otišao kvragu.
Valjda…
Samo sam…
Ne znam.
Valjda sam samo htio reći da…
Pizza je dosurfala, Romeo.
Previše fantastične arome ne može ti spržiti bateriju, zar ne?
-Stari, ovo je ananas. -Kušaj, pa se gnušaj.
Dobro.
-Dobro je? Kako to misliš? -Zbilja dobro.
Što? To je suludo! Bogohulno! Voće na pizzi?
-Nikada. -Kušaj, pa se gnušaj.
-Kušaj, pa se gnušaj! -Prestanite! Nisam pas!
-Nisam dijete! Hvala! -Hajde! Otvori.
-Kušaj, pa se gnušaj! -Ne!
-Kušaj, pa se gnušaj! -Dosta!
-Ne! -Hajde!
Imate pravo. Dobra je.
Sjećaš se kad si mi rekao da imaš legić u nosu?
-Što? -Da.
Bio je to onaj građevinar.
Zvao si ga Larry.
Daj! Ne sjećaš se?
Imao je reflektirajuću jaknu i kacigu.
Da.
U magli.
Pa, ja se sjećam kao da je jučer bilo.
Čovječe, izbezumio sam se.
Jer taj Larry… Larry je bio sasvim gore.
Ne znam kako si ga tako nabio.
Operirao sam, izvlačio ga pincetom.
-Kenjaš. -Ne.
Ne, života mi.
Ne znam, samo…
Prije si me češće tražio pomoć.
Ili samo da… razgovaramo.
Čini mi se da si prestao s time.
Nije kao prije.
Vjerojatno sam uvelike i ja kriv.
Protekle godine…
Znam, bio sam hladan.
Ili napušen.
Da.
Ali to nema veze s tobom.
Tako se ja nosim sa svojim sranjima, skrivam od problema.
Stvar je u tome da mi nedostaju razgovori s tobom.
Zbilja mi nedostaju.
I mislim
da sada trebamo razgovarati više nego ikada.
Jer sve postaje komplicirano.
Mnogo kompliciranije od legića u nosu.
Samo…
Ne želim da zaboraviš da sam tu.
I uvijek ću biti.
Bez obzira na sve.
Jer ti si moj brat.
I volim te.
I nema ničega na ovome svijetu,
baš ničega,
što bi to promijenilo.
-Jasno? -Da.
I ja sam uvijek
tu za tebe.
Znam.
Znam da jesi. Dođi.
Hej.
Bit će sve dobro.
-Da? -Da.
Mislim da je spremno.
U redu.
Vrijeme je.
Ludilo.
Našla sam ih.
Nose svjetlo.
Plavo svjetlo.
Što čekaš, seronjo?
Ovdje sam.
Ovdje sam!
Je, što se događa?
Ne djeluje.
Što? Što ne djeluje?
Maxin plan.
Znam da me čuješ.
Znam da mi možeš čitati misli.
Čak i one najgore.
Možda uglavnom one najgore.
Razmislila sam o onome.
Rekao si da sam htjela da mi brat umre.
Mislila sam da me samo želiš uzrujati.
Razljutiti.
Ali nisi to želio, zar ne?
Samo si govorio istinu.
Billy je moj život pretvarao u pravi pakao.
Kad god je to mogao.
Pa, katkad…
kad bih noću ležala u krevetu…
molila bih se…
Molila bih se da mu se nešto dogodi.
Nešto grozno.
Znala sam da vozi prebrzo pa bih zamišljala
kako se slupao.
Kako umire u tom glupom autu.
Jednostavno…
Htjela sam da se makne iz mog života.
Zauvijek.
Htjela sam da nestane.
Onog dana kad je umro…
mislim da sam zato
samo stajala ondje.
Gledala.
Ne zato što sam bila prestrašena
ili slaba.
Nego zato što…
Nisam znala zaslužuje li da ga se spasi.
I pokušala sam si oprostiti.
Pokušala sam, ali…
Ne mogu.
Pa sada…
Sada, kad noću ležim u krevetu…
molim se da se nešto meni dogodi.
Da se nešto grozno meni dogodi.
Zato sam ovdje.
Zato što…
Samo želim da me uzmeš.
I želim…
da se pobrineš da nestanem.
Je li to sve istina?
Htjela si da Billy umre.
Zašto govoriš?
Jesi li to ikad pomislila za mene?
Što?
Ne, Lucase, nikada.
Normalni ljudi ne sanjare o ubijanju drugih, Max.
To ti je jasno, zar ne?
Lucase, molim te.
Mislio sam da ti je bolje.
Ali nije, zar ne?
Bolesna si.
Ne misliš to.
Možda je dobro da te uzme.
Možda je tako najbolje.
Zapravo,
drago mi je što ćeš to biti ti.
Ti ćeš biti odabrana.
Četvrta. Konačna žrtva.
Ti ćeš biti ta
koja će slomiti svijet.
Max? Čuješ li me?
Max!
Njegova je.
Max.
-Kamo ćeš? Ne boj se. -Kloni me se.
Max, zar nisi rekla da si spremna?
Spremna da nestaneš!
Kloni me se, rekoh!
Max? U redu je.
Dolazim.
Samo još malo izdrži.
Ne znam čuješ li ovo, ali žao mi je.
Tako mi je žao, Billy.
-Max, dušo. -Mama?
-Sve će biti dobro. -Spreman?
Okreni se
Što to vidiš ti
Bok.
-Maškare! -Da ste si vidjeli face!
Maxine.
Što se sad događa?
Mislim
da sam u uspomeni.
Maxinoj uspomeni.
Vidiš li je? Vidiš li Max?
Ne.
Ali ovdje je.
Mora biti ovdje.
Ušla je. Započnite treću fazu.
Ušla je. Treća faza.
Primljeno. Započinjemo treću fazu.
Nadajmo se da će ovo čuti.
Chrissy, ovo je za tebe.
Dobro, djeluje.
Idemo.
Kamo si pošla, Maxine?
-Vidiš je? -Da.
Vidim je.
Sranje.
Max!
Pusti me odavde!
Max! Otvori vrata!
Otvaraj vrata!
Pusti me!
Eddie!
Moramo se ukopati za 30 sekundi!
Za 20!
Max! Pusti me van!
Max!
Za deset!
Max!
Pet!
Jedna!
SNJEŽNI BAL
Ti bokca!
-Pokret! -Idemo!
-Eddie, hajde! -Brže!
-Sranje! -Bjež'!
Brže! Eddie, zatvaraj!
Brzo! Hajde!
Stari!
-Metal do jaja! -O, Bože.
Bože dragi.
Što se ovdje dogodilo?
Čudovište je ušlo.
Pokušali su ga zaustaviti.
Meci su probili spremnike.
Druga su oživjela.
Čestice.
Pitaj ga za čestice.
Kaže da oni to zovu „sjena”.
Sjena je
ušla u njih.
U koga?
Mislim da si dobio odgovor na pitanje.
Sjena je u njima.
O, sranje.
To nije dobro.
Sranje.
U redu je.
Možeš ti to.
Ne bi li se ti trebala igrati lutkama?
Ne bi li ti trebao otprditi?
Max.
Max!
Našla sam je.
Ali mlada je.
Ne vidi me.
Ne čuje me.
Vidiš li išta čudno
u toj uspomeni?
Ima li traga Vecni ili Otimaču umova?
Ne, sve je
normalno.
Ali tu je nešto
što se ne uklapa.
Mislim da je to
druga uspomena.
Uspomena u uspomeni?
O, sranje.
Zašto to toliko traje?
Pusti me, tikvane!
Zaveži ili ću ti polomiti ruke. Čuješ me, govno malo?
O, sranje.
Jasone?
Ne možeš biti ovdje, čovječe.
-Kog ste vraga učinili? -Jasone.
Moraš otići.
Ovo ste učinili Chrissy?
-Samo slušaj, Jasone. -Hej.
-Moraš otići. -Hej. Čuješ li me?
Jasone, ne diraj je.
-Ne zafrkavam se. -Hej.
-Molim te… -Čuješ me?
Natrag!
Ni korak bliže.
Čekaj. Ne moramo ovako.
-Ne moramo ovako. -Nadam se.
-Čekaj. -Ima li još nekog u kući?
Ne.
Okreni se.
-Što? -Okreni se!
Dobro. Smiri se.
-I spusti svjetiljku. -U redu. Dobro.
I isprazni džepove.
-Isprazni džepove! -Dobro.
Dobro.
Evo kako ćemo.
Ja ću se odmaknuti do vrha stubišta.
A onda ću te gledati kako je budiš iz ovoga.
Ne mogu.
Jasone.
Ako je prerano probudim,
svi umiremo.
Ne.
Ako je odmah ne probudiš, ti umireš, Sinclaire.
Samo ti.
-Isključila si ovu ogradu, zar ne? -Da.
Dobro. Možeš je opet uključiti.
Jime, bi li nam to malo pojasnio ili da ti čitamo misli?
Ova je jama zamišljena kao klopka za čudovišta.
Dovučemo ih sve ovamo, zatvorimo,
zaspemo vatrom odozgo
i nadamo se da će to Je i klincima dati prednost.
Dobro.
Shvaćam.
Osim cijelog tog…
dijela s „dovučemo ih ovamo”.
Kolektivni um.
Namamiš jedno,
namamit ćeš ih sve.
Ti si majstor za roštilj.
Dobro.
Ti si zatvorski čuvar. Uključit ćeš tu ogradu.
Kad svi budu ovdje, zaključaj ta vrata za njima.
A ti?
Ja sam mamac.
Ovaj ovdje. Vidiš ga? U praonici?
Nije daleko odavde.
Posve je sam.
On je naša meta.
-Ne! -Idemo!
Hej.
Umrijet ću jednoga dana.
Ali ne danas.
Još me čeka spoj, sjećaš se?
Ne znam, Hop.
Ovaj put
bit će drukčije.
I bolje da bude.
Neću organizirati još jedan pogreb.
Hej, krelci!
Tako lako odustajete?
Je li to zbilja nužno?
Na krovu su.
Sranje.
Ne mogu ući kroz to, zar ne?
Crknite!
Crknite, gadovi!
Crknite!
Polako.
Steve!
Nancy!
Steve!
Eddie!
Trebam te!
Hej, sklanjaj se!
Boktemazo.
-Zakon. -Hvala.
Ima li još otvora?
O, sranje.
Sranje!
Sranje.
Sranje!
To neće izdržati!
Idemo!
Hajde! Brzo!
Eddie, hajde!
Eddie, hajde! Idemo!
Eddie, tako si blizu! Eddie! Idemo!
Eddie.
Eddie!
Što to radiš? Eddie, ne!
Eddie!
Eddie, stani!
Stani!
Eddie, zašto to radiš?
-Da dobijemo na vremenu. -Ne!
Eddie, molim te!
Od mene se ne možeš skriti, Max.
Misliš da ne vidim što radiš?
Mike se dobro ljubi?
Misliš da ne vidim
sve?
-Molim te. -Mislila si da me možeš prevariti?
Mislila si da tvoji prijatelji
mene mogu zaustaviti?
Vidim ih.
Vidim tvoje prijatelje
jednako jasno
-…kao što… -Stani!
…vidim tebe.
Mogu ih osjetiti.
Mogu osjetiti kako
umiru.
Vrijeme je, Max.
Vrijeme je.
Zovemo ga Vecna.
Živi u drugoj dimenziji.
Zato ga ne vidiš.
A Eddie Munson i pomoćnici iz Hellfirea?
Vi ste prizvali tog Vecnu?
Ne, ne slušaš! Samo poslušaj!
Nema kulta. Nikad ga nije bilo.
-Da to povjerujem?! -To je istina.
-Zašto je Chrissy bila kod Eddieja? -Po drogu.
Lažljivče!
Dobro.
Chrissy…
Imala je priviđenja.
Strašna priviđenja.
Vecna ju je prisilio da to vidi.
-Bojala se. -Ne.
Samo je trebala pomoć.
Zbog ovoga znam da lažeš.
Da se Chrissy bojala, da je željela pomoć, došla bi meni!
Ne Eddieju! Ne tom čudaku! Nikada!
Varaš se za Eddieja.
Ne.
Prevario sam se za tebe. Nikada ti nisam trebao otvoriti vrata.
A ja nikada nisam trebao pokucati.
Mislio sam da želim biti poput tebe.
Popularan.
Normalan.
Ali kako ispada,
normalan znači biti bjesni psihopat.
Imaš pet sekundi da je probudiš.
Četiri.
Tri.
Hej!
Kritični udarac!
Ne!
Doista si hrabra, Maxine.
Mnogo hrabrija od brata.
Ali naposljetku…
ipak si slaba
i krhka,
baš poput njega.
Poput svih ostalih.
I ti se
budeš
slomila.
Ti.
Bok.
Uhvatite me, mamicu vam vašu!
Fućkaš sve.
Nisam znao što učiniti, pa…
Pobjegao sam.
Samo sam pobjegao i nju ostavio.
Mislim, pogledaj nas.
Mi nismo junaci.
Sranje!
Max, jesi dobro?
Jesi dobro?
Da.
Jesi li ti…
Jesi li ti stvarna?
Zamislila sam te?
Stvarna sam.
Kako?
Prikrpala sam ti se iz zamrzivača.
Molim?
Ostani iza.
Ako je opet takneš,
opet ću te ubiti.
To si učinila?
Jesi li me ubila?
Tako mi je drago što si ovdje, Jedanaest.
Ovo
će biti
predivno.
Tako predivno.
A sve zahvaljujući tebi.
Bori se s njim.
Eddie!
Hajde!
Prije
nego što te ubijem…
želim da gledaš.
Tata je mrtav!
Znam što ti je učinio.
Bio si drukčiji.
Poput mene.
I naudio ti je.
Pretvorio te
u ovo.
On je monstrum, Henry.
Ne ti.
Ne ti!
Imaš pravo.
Ti
i ja
jesmo drukčiji.
A tata mi jest naudio.
Ali nije bio monstrum.
Bio je samo čovjek.
Običan,
osrednji čovjek.
Zato je tražio snagu u drugima.
U tebi.
I meni.
Ali naposljetku…
nije nas mogao kontrolirati.
Nije nas mogao oblikovati.
Nije nas mogao promijeniti.
Zar ne shvaćaš, Jedanaest?
Nije me on pretvorio u ovo.
Ti si.
Isprva,
mislio sam da si me poslala u smrt.
U čistilište.
Ali pogriješio sam.
Bio sam na nekom novom mjestu.
Postao sam istraživač.
Istraživač carstva
koje čovječanstvo nije pokvarilo.
Vidio sam toliko toga.
A jednoga dana,
našao sam ono najposebnije.
Nešto
što će promijeniti sve.
Ugledao sam sredstvo da ostvarim svoj potencijal.
Da nadiđem svoj ljudski oblik.
Da postanem grabežljivac
kakav sam se rodio da budem.
To…
To si bio ti.
Oduvijek ti.
Samo mi je netko trebao otvoriti vrata.
I ti si to učinila za mene.
A da nisi ni shvatila.
Zar ne?
A kad si shvatila,
odlučila si se oduprijeti.
Pa sam potražio način da otvorim vlastita vrata.
Potražio sam…
tvoju moć.
Sve ovo vrijeme, mi smo to gradili.
Za tebe.
Zar ne shvaćaš?
Još jednom,
oslobodila si me.
Ne.
Ne moraš ovo učiniti.
Još to možeš zaustaviti.
Gotovo je, Jedanaest.
Tvoji su prijatelji
izgubili.
Eddie!
Ne postoji ništa…
što možeš učiniti
da ovo sad zaustaviš.
Hawkins će gorjeti i pasti.
Kao i ostatak ovog besmislenog, slomljenog svijeta.
A ja ću biti ondje.
Lucase!
Bit ću ondje da pokupim komadiće kad se to dogodi.
Lucase!
I da ga iznova pretvorim u nešto predivno.
Nekoć davno
nadao sam se da ću imati tebe uza se.
Ali sad samo želim da gledaš.
Ne boj se.
Pokušaj ostati vrlo mirna.
Ne.
Sve će brzo biti gotovo.
Max!
Je! Je, čuješ li me?
Je, hajde! Probudi se, Je!
-Probudi se! Je! -Ne može disati.
Je, hajde, trgni se!
Bože, Je! Probudi se!
Pomozite mi!
Na stol! Na stol s njom!
Je, čuješ li me?
Je!
Čuješ li me?
Je!
Mike.
Nemoj posustati. Ti si srce.
Upamti to.
Ti si srce!
Je?
Ne znam čuješ li ovo, ali ako čuješ,
želim da znaš da sam tu. Dobro?
Evo me tu.
I…
Volim te.
Je, čuješ li me?
Volim te!
Oprosti što to ne govorim. Nije to zato što te se bojim.
Ne bojim se. Nikad se nisam tako osjećao.
Nikada!
No bojim se da ćeš jednog dana shvatiti da me više ne trebaš.
I mislio sam da ako kažem što osjećam, taj će dan
više boljeti.
Ali istina je, Je, da ne znam živjeti bez tebe.
Moj život kao da je počeo kad smo te našli u šumi.
Na sebi si imala onu žutu majicu Bennyjevih burgera.
Nestala si u njoj kolika je bila.
Već ondje i u tom trenutku znao sam da te volim.
I otada te volim svakoga dana.
Volim te kad imaš dobar dan. Volim te kad imaš loš dan.
Volim te kad imaš moći, volim te kad ih nemaš.
Volim te baš takvu kakva jesi.
Ti si moja superjunakinja!
I…
Ne smijem te izgubiti.
Dobro? Čuješ li me? Ne smijem te izgubiti.
Ti možeš sve.
Možeš letjeti, pomicati planine. Vjerujem to.
Zbilja.
Ali u ovom času,
samo se moraš boriti.
Dobro?
Je.
Čuješ li me?
Trebaš se boriti!
Moraš se boriti.
Bori se!
Tako treba, Je. Bori se, Je.
Bori se.
Bori se!
Eddie!
Max!
Bori se!
Joyce!
Hop!
Dovraga.
Hej, šupci!
To!
Ne vjerujem u višu silu.
Ili božansku intervenciju.
Ali to je bilo čudo.
Nemojmo ga onda protratiti.
Četvrta faza.
Flambiranje.
Ti i tvoji prijatelji
mislite da ste pobijedili.
Zar ne?
Ali ovo je
tek početak.
Početak kraja.
Već ste izgubili.
Ne.
Ti si.
Max!
Majku ti tvoju!
To!
Katinka!
To!
Eddie!
O, Bože!
Bože, Eddie.
Gadno, ha?
Ne, bit ćeš dobro.
-Samo moraš u bolnicu. Dobro? -Dobro.
-U redu. -Pusti…
Hajde.
Pusti me samo čas. Dobro?
Dobro.
Ovaj put nisam pobjegao, zar ne?
Ne.
Nisi pobjegao.
Morat ćeš mi pripaziti na one ovčice. Dobro?
Ne, sam ćeš ti to!
Ma kakvi, stari.
Reci: „Pripazit ću na njih.”
Reci.
Pripazit…
Pripazit ću na njih.
Dobro.
Jer mislim da ću zaozbiljno maturirati.
Mislim da je ovo moja godina, Hendersone.
Mislim da je napokon moja godina.
Volim te, čovječe.
I ja tebe volim.
Eddie…
Eddie?
Eddie!
Daj.
Eddie!
Lucase!
Trebamo doktora!
Zovi hitnu!
Požuri se! Zovi hitnu!
-Lucase… -Da, tu sam.
Ništa ne osjećam i ne vidim.
Znam. U redu je.
Dovest ćemo ti pomoć. Samo se drži.
Lucase, bojim se. Tako se bojim.
Znam.
Ne želim umrijeti. Ne još.
-Nećeš umrijeti. Drž' se. -Ne želim otići. Nisam spremna.
Nećeš umrijeti. Samo se drži!
Max.
Ne, Max. Ostani sa mnom.
-Max, ostani sa mnom! Ne, Max. -Ne!
Max, ostani sa mnom.
Hej, samo me pogledaj, Max. Max? Pogledaj…
Ne. Ostani sa mnom, Max.
Drž' se. Samo se drži!
Erica, upomoć!
Max?
Max? Max, ostani sa mnom.
Max, ostani sa mnom.
Ne!
Max! Molim te, ostani sa mnom!
Upomoć!
Max!
Četiri otkucaja.
Max.
Holly!
Hajde.
Hajde. Znam da si tu.
Znam da si tu. Probudi se.
Probudi se.
Ne.
Nećeš otići.
Ne.
Bok.
Bok?
Max je htjela prespavati.
Koji?
Ovo je Wonder Woman. Zvana i princeza Diana.
Ni Hopper.
Ni Mike.
Ti.
Ideš! Ovo je suludo.
Ovo će zbilja upaliti?
Što sam ti rekla?
Glupi dečki nisu sve u životu.
Protiv pravila?
Mi stvaramo svoja.
DVA DANA POSLIJE
NAPUŠTATE HAWKINS DOĐITE NAM OPET
Prošlo je manje od 48 sati otkako je potres jačine 7,4 stupnja
pogodio pitoreskni gradić Hawkins, udaljen 130 km od Indianapolisa.
Seizmolozi taj događaj nazivaju
„prirodnom katastrofom gotovo neviđenih razmjera”.
Broj poginulih sada je 22.
Ali uz još stotine koje pune bolnice i mnoge i dalje nestale osobe,
službena tijela očekuju da će taj broj rasti.
Vozi! Ovuda! Idemo!
To je samo najnovija tragedija koja je zadesila nekoć siguran gradić.
Nedavno je niz srednjoškolaca izgubilo život
u seriji obrednih ubojstava povezanih s lokalnim sotonskim kultom
poznatim kao „Hellfire”.
Eddie Munson, vođa tog kulta i glavni osumnjičeni za ubojstva,
nestao je nakon potresa i pretpostavlja se da je mrtav.
No mala je to utjeha za stanovnike Hawkinsa,
koji su uplašeni, ljuti i traže odgovore.
Zašto njihov grad? Čime su zaslužili toliku patnju?
Sve veći krug smatra da su dvije nedavne tragedije povezane.
Tvrde da su Munsonova ubojstva otvorila prolaz između svjetova.
Prolaz, kažu, u sam pakao.
Čuješ li ti ovo?
Sad to zovu prolazom u pakao.
Sjajno. Još histerije. Baš nam to treba.
To su vijesti.
Sad se ni po čemu ne razlikuju od tabloida.
Hej, Nance!
Našla sam još tvojih stvari na tavanu.
G. Zeko.
Smiješ ga sačuvati.
Ne, više će ga voljeti u novom domu.
-Netko je naručio pizzu? -Pizzu?
Mama!
Hej!
Više nikad ne ideš na odmor! Čuješ me?
Zapravo, možeš zaboraviti faks.
Ostaješ ovdje!
Jesi dobro?
Da.
Da, dobro sam.
Ali, Jonathane…
To nije bio potres.
Znam.
Mnogo više nego što misliš.
Kako?
-Zvali smo vas… -Znam.
Znam, žao mi je.
Nismo mogli riskirati kontakt.
Niste mogli riskirati kontakt?
Hej, sve ću ti ispričati. Dobro?
-Dobro. -Obećavam.
Ali zasad,
drago mi je što si dobro.
Gdje je Lucas?
U bolnici je.
Ozlijeđen je?
Ne, on je…
O, Bože.
Vi ne znate.
„Otvorio je oči, a još je riječi skončalo u njegovu grlu.
Zaboravio je na potrebu da izbljuje tu užasnu parodiju od vina.
Zaboravio je na svoju majku,
na strica Morgana i svog oca
i na gotovo sve ostalo.
Speedyja više nije bilo.
Kao ni lukova vlakića smrti pri pogledu na nebo.
Osjećao je kako mu se kosa na potiljku nakostriješila,
osjećao je kako mu se kutovi usta razvlače u smiješak.”
„Speedy! Ovdje sam, Bože!
Evo me u Teritorijima!”
O, moj Bože.
-Zvali smo vas kao ludi. -Znam.
Došli smo čim smo čuli.
Žao mi je.
Znaju li…
kad će se probuditi?
Ne.
Kažu da možda i neće.
Srce joj je stalo.
Na više od minute.
Umrla je.
Mislim, klinički, ali…
Onda se vratila.
Doktori ne znaju kako.
Kažu da je to čudo.
Ovdje sam, Max.
DONACIJE ZA POMOĆ
-Bok. -Bok.
Ovo su deke i posteljina.
I odjeća i nešto dječjih igračaka.
Ajme! Sve je organizirano. To cijenimo.
Želite li potvrdu za olakšicu?
Ne, mislim da nam to ne treba. Svejedno, hvala.
Ali možemo li još kako pomoći?
Onda sortiramo po dobi.
Ovo su dojenčad, djevojčice, dječaci, muškarci, žene.
Ako je nešto u jako lošem stanju, to zbilja ne želimo ovdje.
Dobro…
Našla sam još jednu staklenku maslaca od kikirikija…
Robin.
-Bok. -Što ti radiš ovdje?
Ja…
Slažem sendviče od maslaca i marmelade.
Pa da. Dobro jutro.
Naravno. Igrom slučaja, iste takve slažem i ja.
Kul.
Hej, oprosti ako je zazvučalo čudno.
Nisam mislila: „Što ti radiš ovdje?”
Nego: „Što radiš ovdje? Ugodno iznenađenje. Drago mi je.”
-Nisam to shvatila negativno. -Dobro.
Oprosti. Mozak mi je malo pregorio.
-Zbog… -Svega?
Da.
Da, i zbog Dana.
On mi je dečko. To jest, bivši dečko.
Došao je u posjet, ali nije baš ovo zamišljao za proljetne praznike.
Ono… „Brišem. Vraćam se na Purdue. Sretno!”
U biti je to čak i dobro jer mi je baš išao na živce.
On pljuje po Zlatnom dobu jer nema radnju.
Čim je to rekao, trebala sam prekinuti.
Oprosti.
Zbilja oprosti.
Meljem o svom glupom dečku, a ima ljudi koji pate
i koji trebaju hranu.
A ja sam upravo složila duplu grozotu s maslacem od kikirikija.
Ne znam što mi je.
Katkad kao da su mi usta brža od mozga.
Poput vlaka izvan kontrole
koji ne mogu zaustaviti, koliko god se trudila.
Razumiješ me?
Da, mislim da te razumijem.
Ovo je dar.
-Za mene? -Nema na čemu.
-Zbilja nisi trebala. -Ali jesam.
-Ne zaslužujem to.
-Hvala. -Rođendan je uranio.
Najljepša hvala. Ajme!
H2O?
Ključan za sve oblike života.
OVDJE PRIJAVITE NESTALE OSOBE
G. Munson?
Ja sam Dustin Henderson.
Možemo li razgovarati?
Ne mogu zamisliti o čemu bismo razgovarali.
Moj je nećak nevin.
I dalje ga nema.
Postavljat ću plakate sve dok ga ne nađu.
Ugodan dan želim.
Bio sam s njim.
Kad nas je pogodio potres.
I… gdje je Eddie sada?
Tako…
Tako mi je žao.
Volio bih da su ga svi upoznali.
Doista upoznali.
Jer obožavali bi ga,
g. Munson.
Obožavali bi ga.
Čak i na kraju…
nije prestao biti Eddie.
Unatoč svemu.
Nisam vidio ni da se naljutio.
Mogao je pobjeći.
Mogao se spasiti.
Ali borio se.
Borio se i umro da zaštiti ovaj grad.
Ovaj grad
koji ga je mrzio.
On nije samo nevin.
G. Munson, on je…
On je junak.
O, Isuse.
Ti bokca.
Kuća je totalna katastrofa.
Da.
Ovo je malčice problematično.
Shvaćam da moramo skriti Supercuru,
ali ovo baš i nije Tvrđava samoće, čovječe.
Ovo je više Tvrđava odvratnoće.
Dajte, dečki. Zbilja! Mikeova soba zna biti gora od ovoga.
Brutalno, stari.
Vidite?
Vode još ima.
Eto! Potrepštine za čišćenje.
U redu. Tako je dobro.
Samo tako drži.
Što on to radi?
Čini se da bere gljive.
Malo je ekscentričan.
Dobro došao u klub, zar ne?
Da, dobro došao u klub.
-Hej, Nancy? -Da?
Oprosti što nisam bio tu.
Mislim…
Iskreno, i drago mi je.
Samo želim reći da mi je drago što si bio s Mikeom.
I s Willom.
A meni je drago što si ti bila ovdje.
Inače, tko bi bio glavni?
Steve?
Zapravo, on je poprilično sazreo.
Da. Da, siguran sam.
Hej.
Da?
Mi smo dobro?
Da.
-Da? -Da, totalno.
Da, samo…
Znaš, teško je.
Čini mi se kao da nam život stalno baca klipove pod noge.
Da, bogme se tako čini.
Je li prekasno da dodaš „spašavanje svijeta” u životopis za faks?
Tvoja potvrda o upisu…
Nije da je sad uopće bitno, ali…
Je li ikad stigla?
Ne.
Još nije.
Je li ona uopće razgovarala s tobom?
Baš i ne.
Mislim, malo.
Dr. Brenner.
On kaže da nije bila spremna.
I sad ona misli da je imao pravo.
Gluposti. Da nije bilo nje, da nije otišla iz labosa…
-Max ne bi bila živa. -Znam.
Stvar je u tome da ona…
Još nikad nije izgubila.
Ne ovako.
-Dobit će novu priliku. -Valjda neće.
Nadajmo se da je Jedan mrtav i u stanju raspadanja.
Nije.
Sad kad sam ovdje,
u Hawkinsu,
osjetim ga.
I ozlijeđen je.
Pati.
Ali još je živ.
Čudno je, sada kad znam tko je to bio cijelo vrijeme, ali…
Još se sjećam što misli
i kako razmišlja.
I on neće stati.
Nikada.
Dok ne uzme sve.
I svakoga.
Moramo ga ubiti.
I hoćemo.
Hoćemo.
Vlada.
Max?
Max!
Hej, mala.
Bok.
Držala sam ih otvorena.
-Vrata. Otvorena osam centimetara. -Znam.
Nikad nisam prestala vjerovati.
Znam. U redu je.
U redu je. Ovdje sam.
Ovdje sam.
Izgledaš…
Ne debelo?
A tvoja kosa.
Moja kosa?
Tvoja kosa!
Da.
Ukrao sam ti imidž, mala.
Da.
Onda, što kažeš?
Opako.
Nisi jedina koja nije prestala vjerovati.
Drago mi je
što si otišla na tu…
konferenciju.
Bilo je to vraško iskustvo.
Hej.
Narastao si.
Da.
Ti si se smanjio.
Mama, pada snijeg!
Prijevod titlova: Bernarda Komar