Det blir perfekt.
Till exempel i…
Jag ser det framför mig. Du i Indiana.
-Indiana? -Ja.
Du är stoisk som person. I stil med Clint Eastwood snarare än…
Goda nyheter, vänner.
Katinka mår bättre.
Ska vi ge henne en chans till?
Varför inte?
Idiot.
Han alltså…
Yuri! Nu räcker det.
Det räcker nu! Hallå!
-Vad fan håller du på med? -Rör mig inte, träskalle.
Ska du ha sönder henne, sätta dit oss och håva in belöningen?
Vad vet ni ärthjärnor egentligen? Är ni ingenjörer nu?
Det där låter inte bra.
Tvärtom! De där oljuden…
De är bra.
-Säger du det? -Ja.
Mina kvinnor låter när jag tillfredsställer dem.
Men det vet ju du inget om.
Men för såna som jag, som vet vad och var man ska röra,
låter det mycket.
Ja.
Det här var de minsta jag hittade. Det finns inga andra.
Fast…
Den är gullig.
Yuri har bra smak. Det är ett som är säkert.
-Oj, förlåt. Jag går ditåt. -Förlåt. Okej.
Vad har de gjort med dig?
-Åh, herregud. -Så illa är det inte.
Jag behövde ändå gå ner i vikt.
Och jag har fått tid att fundera. På vem jag har varit och…
…vad jag har gjort.
-Jag borde inte ha skickat brevet. -Du visste inte vad som skulle hända.
-Jag visste att det skulle bli farligt. -Jag också. Det var mitt val.
Och jag skulle välja samma sak igen, trots allt jag vet nu.
Det skulle jag.
Och vi har ju den där middagen att gå på. Minns du det?
Om jag minns?
Jag har fantiserat om den.
-Har du? -Ja.
-Jag har redan planerat den. -Berätta mer.
Jag ska beställa brödpinnar två gånger om. De är så otroligt goda.
Jag vet inte vad Enzo kryddar dem med, men de är så goda.
Och att doppa dem i olivolja? Jag smäller av!
Jag velar mellan att ta kalvkött eller lasagne till huvudrätt,
men det blir nog lasagnen.
Har du fantiserat om brödpinnar och lasagne?
Jag har ätit urvattnad soppa, mögligt bröd och larver,
så ja, jag har fantiserat om brödpinnar och lasagne.
Stäm mig, då.
Borde jag ha fantiserat om nåt annat?
Säg det, du.
Tja…
-Vin också. -Vin är gott.
Jag tänkte mig en god Cheeanti.
-Chianti. -Ja, just det.
-Och efterrätt. -Det måste man ha.
Det måste man.
Och efteråt?
Då vet jag inte.
Använd din fantasiförmåga.
Vem behöver det?
Fan också!
Tänk på att de lyssnar!
Jag vill att vi går igenom det en gång till.
-Steg ett. -Vi träffar Erica på lekplatsen.
Hon signalerar till Max och Lucas.
-Steg två. -Max lockar fram Vecna.
Vecna försätts i trans.
-Tre? -Vi två avleder fladdermössen.
Fyra.
Vi tar oss in i Vecnas fladdermusfria näste och flamberar.
Påbörja inte nästa steg förrän alla har gett klartecken.
Och ingen får avvika från planen.
-Förstått? -Ja.
-Var försiktig. -Tack ska du ha.
Då kör vi.
Vad vill han ha? En applåd?
Då så.
Kom nu.
Jag har dig.
Jo, hörni.
Om det skulle urarta, så avbryter ni direkt.
Uppehåll fladdermössen i ett par minuter medan vi tar hand om Vecna,
men spela inte hjältar.
-Ni är bara… -Lockbeten.
Lugn. Du får vara hjälten, Steve.
Helt klart. Alltså, titta på oss.
Vi är inga hjältar.
Steve?
Ge igen.
EN NETFLIX-SERIE
DEL NIO: INFILTRATIONEN
Nej, jag har redan ringt alla andra.
TWA, Pan Am, Eastern.
Det behöver inte vara en enkelresa. Jag tar en plats om det så finns.
Det måste finnas nåt du kan göra.
En familjemedlem är väldigt sjuk. Jag vet inte om hon överlever natten.
Skulle du på nåt sätt kunna…
Nej. Som jag sa: Jag har redan frågat dem.
Kan jag få prata med en chef?
Finns det ingen där?
Nej, jag kan inte ringa tillbaka…
Andas. Solros.
Regnbåge. Tre åt höger. Fyra åt vänster.
Tre.
Regnbåge.
Försvinn!
Fasen.
-Vad sa de? -Imorgon som tidigast.
-Det är för sent. -Jag vet.
Jo, grabbar? Fråga om vi får åka i lastutrymmet.
Lastutrymmet?
-Då kvävs vi ihjäl. -Hundarna sitter där, och de dör inte.
-Herregud. -För fan.
Jag vet…
…hur jag ska skydda Max…
…härifrån.
Det här är Max.
När Ett angriper tar han sig in i hennes huvud.
Det kan jag också göra.
Jag tog mig in mammas och Billys huvuden. Jag kan ta mig in i Max också.
Hon kan ta mig till Vecna. Jag åker snålskjuts.
Jag kan skydda henne från Ett och slåss mot honom härifrån.
En mental fajt. Fränt.
-Skulle det kunna funka? -Ett badkar hjälper.
Ja, du måste tvätta dig ren först.
Nej, det fungerar som en flyttank. Hon blir lugn och fokuserar bättre då.
Vänta nu. Vi åkte precis förbi ett motell.
De har inte salt så det räcker.
-Hur mycket salt behöver vi? -Det beror på karets storlek, men mycket.
Räcker 270 kg?
Vet du var det finns så mycket?
Nu ska vi se…
Ja.
Ja, det funkar.
Vad funkar?
Jag vet en magisk plats till dig, min modiga kompis med superkrafter.
Den mentala fajten ska bli av.
Kom nu.
¡Vámonos! Kom igen! Öka!
HAR HITTAT VECNA
STEG ETT?
Du!
-Vi har hittat nåt. -Skicka Ryan.
Jag vill inte slösa mer tid på falska skitspår.
Du vill nog inte skicka Ryan.
-Du vet mordhuset på Morehead? -Ja.
Vad är det med det?
-Och vem var den mystiska kvinnan? -Vet inte.
Hon var inte så pratsam.
Jag försökte övertyga henne om att jag var jag.
Jag ska ju egentligen vara död.
Till slut hade jag nästan övertygat henne, och då säger hon att hon är…
En vän till doktorn.
Jag också. Jag vill prata med honom.
Han är tyvärr inte tillgänglig.
"Inte tillgänglig"?
Det blir värre.
Hon sa att doktorn är med flickan,
och att flickan skulle bekämpa nån ondska i Hawkins.
Sen försvann de spårlöst. Doktorn, flickan, alla.
Och flickan är El?
Ja, så måste det vara.
Din dotter, amerikanen?
De är inte ensamma.
Joyces barn är med dem.
Jag märker att stämningen är dyster, och det är förståeligt.
Men vi måste överväga det faktum
att den mystiska kvinnan kan vara KGB.
-Och att hon… -Nej. Hon talar sanning.
De där partiklarna som vi såg i labbet var levande.
Det innebär att det finns en öppen port i Hawkins.
En port?
-Vad betyder det? -Att vi måste hem på en gång.
Vad är det som tar sån tid? Sa du inte att han nästan var klar?
-Nästan klar med att sabotera för oss, ja. -Vi tror att han lurar oss igen.
Tryck en pistol mot tinningen, då.
Och sen, då? Han bara fortsätter att ljuga.
Om era barn faktiskt svävar i fara och vi skulle bege oss på en gång,
hinner vi ändå inte.
-Vi kommer tidigast dit imorgon kväll. -Vi behöver inte hinna dit redan idag.
Vi vet att ondskan är kopplad till det kollektiva medvetandet,
och att en del av det finns i Ryssland.
-Vi måste inte till Hawkins. -Vi behöver bara förstöra partiklarna.
Om vi har tur gör vi tillräcklig skada för att ge barnen ett övertag.
Vänta lite nu.
Pratar vi om partiklarna inuti fängelset som vi knappt lyckades fly ifrån?
Om vi bröt oss ut, kan vi bryta oss in igen.
Jim!
Hela den sovjetiska armén letar efter oss.
Och vi kommer att vara där de minst anar det.
Det är en hårfin skillnad mellan mod och idioti,
men det här är definitivt idiotiskt.
Det är som i 12 fördömda män, fast vi är bara fyra personer.
Faktiskt bara tre.
Det blir inte så lätt att bryta sig ut igen.
Därför behöver vi lufttransport.
Jag struntar i vad som krävs. Se till att Yuri får igång den där pippin.
Det ska bli.
Yuri sa nåt om en eldkastare, eller hur?
Jajamän. Den här duger.
Den här duger fint.
Du måste skämta.
Lita på mig den här gången, grabbar.
Hur är läget, kompis?
-Snygg tisha, kompis. -Tack, kompis.
Du, jag skulle gärna servera mat till en Surfer Boy-kollega,
men köket stängde för typ fem minuter sen.
Pizzan är slut för idag.
Det gör ingenting, kompis. Vi är inte här för smarrig pizza.
Ser du tjejen här bakom mig? Hon behöver ett badkar fullt av salt.
Då kan hon förstärka sina superkrafter och rädda världen från en rutten snubbe.
Och för att fixa fram saltkaret, behöver vi låna köket.
Det är bara det…
Jag ska träffa Chaz på Taco Bell om tio minuter, så…
Kompis… Vi ber dig inte om en gratistjänst.
Har du nånsin provat…
…Purple Palm Tree Delight?
Det får alla dina bekymmer att försvinna som maskrosfrön i vinden.
VI HAR STÄNGT
Det blir den första mentala fajten som utkämpas i en pizzadegsfrys.
Ganska ballt, va?
Inte illa.
Inte alls illa.
Nu till det roliga.
Herre…
Man kan tro att hon var ämnad för en alternativ dimension.
Vad säger du, Henderson?
Är du redo för den bästa metalkonserten i världshistorien?
Är det en retorisk fråga?
Nu kör vi.
Jag vill inte göra er oroliga, men vi har sett det här trädet förut.
Så kan det inte vara.
Det skulle suga om Vecna förstörde världen för att vi gick vilse i skogen, va?
Vi är inte vilse.
Robin, akta dig för rankorna.
-Medvetandet, du vet? -Tack!
Oroa dig inte för henne. Hon är bara uppstressad och rädd.
Jo, jag vet. Det är bara det…
Att hon är klantig?
Hon sa att det tog längre tid för henne att lära sig gå än för andra.
Jag borde inte skratta.
När jag var liten kröp jag baklänges.
Kröp du baklänges?
Jag tryckte med händerna så här. Tut…
Alltid baklänges. Det är bara logiskt. Man trycker för att röra på sig, ju.
Nej, det är inte alls logiskt.
För min lilla hjärna var det logiskt.
Tills jag backade min barnrumpa ner för en trappa
och slog mig ordentligt i huvudet.
Oj. Det förklarar så mycket.
Ja. Det gör faktiskt det.
Det är självklart för mig att vara självsäker.
Men samtidigt är jag en idiot. Och det är en farlig kombination.
Men det som är bra är att om jag slår mig tillräckligt hårt i huvudet,
så kan jag förändras.
Jag kan lära mig.
Då kan jag krypa framlänges.
Jag tror att det jag på ett dumt och indirekt sätt försöker säga är…
…tack.
Tack?
-Ja. -För vadå?
För att du slog mig hårt i huvudet för två år sen.
Jag behövde det.
Det förändrade mig.
Och nu kryper jag framlänges…
…sakteligen.
Men ibland undrar jag…
…om nån annan tjej hade slagit till mig innan du och jag träffades,
hade det blivit annorlunda då?
Om vi skulle ha träffats för första gången nu, tror jag i nån mån…
…att vi skulle ha hållit ihop.
Steve…
Minns du vad jag drömmer om?
Om att utforska landet med mina sex barn i en husbil?
Jag menar verkligen det.
Men en del utelämnade jag.
Den viktigaste.
Att du är med.
Det har du alltid varit.
Hallå! Fantastiska nyheter!
Vi verkar inte ha gått åt fel håll.
Kom.
-Kom nu! -Okej.
Sakta ner! Robin!
Erica.
-Var är vakterna? -Det verkar bli lättare än vi trodde.
Jag vet inte riktigt, Jim. Det här känns inte bra.
Jag undrar en sak.
Och om jag inte vill svara?
Har du alltid varit så feg?
Yuri Ismaylov må vara många saker, till och med en förrädare,
men han är ingen fegis.
Varför sinkar du oss i så fall?
Vad är jag skyldig amerikanerna?
Ingenting!
Det handlar inte bara om Amerika, din smugglare.
De har varnat oss för en väldig ondska.
En ondska som aldrig vilar och som inte respekterar gränser.
När den har slukat allt i deras land, kommer den efter oss.
Efter våra familjer.
Efter fosterlandet.
Du har själv sett den. Du vet att den finns.
Trots det fortsätter du att hålla på!
Jag har hört att smugglaren en gång i tiden var en stor man.
Innan han började dricka och spela.
Då ledde han sina män till seger över kineserna i Damanskiy.
Stämmer det?
Det stämmer.
Och var är den hjälten nu?
Jag ser honom inte.
HEJ
JAG ÄR GLAD ATT DU ÄR HÄR
JAG OCKSÅ!
FILM PÅ FREDAG?
Kom igen.
Turturduvorna har gett klartecken.
Max påbörjar steg två och distraherar Vecna.
-Än så länge går det bra. -Vi har den svåra biten kvar.
Följ lockbetet, ditt fanskap.
Följ lockbetet.
Hallå!
Ditt as!
Här är jag.
Ingen mer musik.
Inga fler spel.
Hör du det?
Vad väntar du på?
Vill du ha mig eller inte?
Jag är nästan klar.
Förhoppningsvis stänger de här ute ljuset.
Det är kolsvart. De funkar.
Men jag har en viktig fråga.
Ser jag cool ut? Jag känner mig riktigt cool.
Fnissar du? Du fnissar för att jag ser så ball ut.
Jag vet att du ler för att jag är så snygg.
-Mike. -Ja?
Jag…
…har saknat dig.
Jag har saknat dig också.
De senaste dagarna har jag funderat på vårt senaste samtal.
Innan polisen kom och hela världen vändes upp och ner.
Jag antar att jag…
Jag vet inte, men jag ville nog bara säga…
Tiden är ute, Romeo.
För god smak överbelastar inte ditt batteri, va?
-Det är ananas på. -Smaka innan du skickar tillbaka.
Gott.
-Gott? Vad menar du med det? -Jättegott.
Va? Det är skändligt att ha frukt på pizza.
-Har du smakat? -Självklart inte.
-Smaka innan du skickar tillbaka. -Jag är ingen hund.
-Jag är ingen bebis! -Gapa nu.
-Smaka innan du skickar tillbaka! -Nej!
-Smaka innan du skickar tillbaka! -Sluta! Nej!
Okej, det är gott.
Minns du när en legofigur fastnade i din näsa?
-Va? -Ja, det var en byggnadsarbetare.
Du kallade honom för Larry. Minns du inte? Han hade varseljacka och hjälm på sig.
Jo, vagt.
Jag minns det som igår.
Jag fick panik.
Larry satt fast ordentligt. Jag vet inte hur du fick in honom så långt.
Jag fick ta ut honom med en pincett.
-Du skojar. -Nej.
Jag lovar att det är sant.
Det är bara det…
Förut brukade du be mig om hjälp.
Ibland ville du bara prata.
Du gör inte det längre.
Inte som förut.
Och det är nog till stor del mitt fel. Det senaste året…
-…har jag varit frånvarande. -Eller hög.
Ja, eller hög. Det har inget med dig att göra.
Jag hanterar mina problem genom att gömma mig för dem.
Men jag saknar att prata med dig.
Jag saknar det jättemycket.
Och just nu borde vi prata mer än vad vi nånsin har gjort förut.
Läget blir allt mer komplicerat.
Mer komplicerat än legofigurer i näsan, du vet?
Och jag…
Glöm inte att jag finns här.
Det gör jag alltid.
Oavsett vad.
Du är min bror och jag älskar dig.
Och det finns absolut ingenting som skulle kunna förändra det.
-Hör du det? -Ja.
Och jag finns här för dig också.
Jag vet det.
Jag vet det. Kom hit.
Hördu…
Det kommer att ordna sig.
-Eller hur? -Ja.
Det är nog klart nu.
Okej.
Det är dags.
Vad sjukt.
Jag har hittat dem.
De bär på en lykta.
En blå lykta.
Vad väntar du på, ditt as?
Här är jag.
Här är jag!
El, vad är det som händer?
Den funkar inte.
-Vad funkar inte? -Max plan.
Jag vet att du hör mig.
Du kan läsa mina tankar.
Även de värsta.
Kanske framförallt de värsta.
Jag har tänkt på vad du sa.
Om att jag ville se min bror död.
Jag trodde att du ville göra mig ledsen.
Och arg.
Men det ville du inte, va?
Du sa bara sanningen.
Billy gjorde mitt liv till ett helvete.
Så ofta han kunde.
Och ibland…
…när jag låg i sängen på natten, så…
…bad jag för…
…att nåt skulle hända honom.
Nåt hemskt.
Han körde alltid för fort, så jag föreställde mig att han kraschade.
Att han dog i sin dumma bil.
Jag…
Jag ville bli av med honom.
För alltid.
Jag ville att han skulle försvinna.
Och när han dog…
Det var förmodligen därför som jag bara stod där och tittade på.
Inte för att jag var rädd eller svag.
Utan för att…
…han kanske inte förtjänade att överleva.
Jag har försökt att förlåta mig själv.
Jag har försökt, men…
…det går inte.
Det går inte.
Och nu…
…när jag ligger i sängen…
…så ber jag för att nåt ska hända mig.
Att nåt hemskt ska hända mig.
Därför är jag här.
För att…
…jag vill att du för bort mig.
Jag vill att du…
…får mig att försvinna.
Är det verkligen sant?
Du ville se Billy död.
Varför pratar du?
Har du nånsin tänkt så om mig?
Va?
Nej, Lucas. Aldrig.
Normala personer fantiserar inte om att döda människor.
-Det förstår du väl? -Snälla Lucas…
Jag trodde att du var på bättringsvägen. Men det är du inte, va?
-Du är sjuk. -Det menar du inte.
Det kanske är lika bra att han tar dig. Det kanske blir bäst så.
Sanningen är…
…att jag är glad att det blir du.
Du blir den utvalda. Det fjärde och sista offret.
Det blir du som ödelägger världen.
Max, hör du mig?
Max!
Han har henne.
Max.
-Vart ska du? Var inte rädd. -Kom inte nära mig.
Du sa ju att du var redo.
Redo att försvinna!
Kom inte nära mig!
Max? Det är ingen fara. Jag är på väg.
Håll ut lite till bara.
Jag vet inte om du hör det här, men jag är verkligen ledsen, Billy.
-Älskling… -Mamma?
Det ordnar sig.
Redo?
Turn around
Look at what you see
Hej.
-Bus eller godis! -Ni skulle se era miner.
Maxine.
Vad händer nu?
Jag tror att jag är inuti ett minne.
Ett av Max minnen.
-Ser du Max? -Nej.
Men hon är här.
Det måste hon vara.
Hon är inne. Påbörja steg tre.
-Hon är inne. Påbörja steg tre. -Uppfattat. Påbörjar steg tre.
Hoppas de hör det här.
Chrissy, det här gör jag för din skull.
Det funkar.
Nu kör vi.
Vart ska du, Maxine?
-Ser du henne? -Ja.
Det gör jag.
Fan också.
Max! Släpp ut mig härifrån!
Max! Öppna dörren!
Öppna dörren!
Släpp mig!
Eddie!
Vi måste sticka om 30 sekunder!
Tjugo sekunder!
Max! Släpp ut mig!
Max!
Tio sekunder!
Max!
Fem!
En!
SNÖBALEN
Det var som fan.
-Skynda! -Kom igen!
-Eddie, kom nu! -Skynda!
-Helvete! -Spring!
Skynda dig och stäng!
Skynda dig! Kom igen!
Du!
-Mer metal än så blir det inte! -Herregud!
Åh, herregud.
Vad är det som har hänt?
Monstret tog sig in.
Vakterna gjorde motstånd.
Skotten krossade tankarna.
De andra kom till liv.
Partiklarna. Fråga om partiklarna.
De kallar dem för "skuggan".
Och skuggan tog sig in i dem.
In i vilka då?
Det här svarar nog på din fråga.
Skuggan finns i dem.
Fy fan.
Det där var inte bra.
Jävlar.
Det är lugnt. Du klarar det.
-Ska inte du leka med dockor istället? -Ska inte du sköta dig själv istället?
Max.
Max!
Jag har hittat henne.
Fast som ung.
Hon ser mig inte.
Hon hör mig inte.
Ser du nånting konstigt i minnet?
Några spår efter Vecna eller hjärnruskaren?
Nej, allt är helt normalt.
Det finns en sak som inte passar in.
Jag tror att det är ett annat minne.
Ett minne inuti ett minne?
Fan också.
Vad fan är det som tar sån tid?
Släpp mig, tjockskalle!
Käften! Annars bryter jag armarna. Hör du det, skitunge?
Fan också.
Jason, du får inte vara här just nu.
-Vad har du gjort? -Jason, du måste gå.
-Gjorde du samma sak mot Chrissy? -Hör på vad jag säger.
Du måste gå.
Hör du mig?
Rör henne inte. Jag menar allvar.
-Snälla… -Hör du mig?
Backa! Stanna där!
Inte ett steg till.
Vänta. Det behöver inte bli så här.
-Det behöver inte bli så här. -Jag hoppas du har rätt. Är ni fler här?
Nej.
Vänd dig om.
-Va? -Vänd dig om!
Okej, ta det lugnt.
-Lägg ner ficklampan. -Ja, okej.
Töm fickorna.
-Töm fickorna! -Okej.
Okej.
Nu gör vi så här:
Jag går tillbaka till trappan,
och du väcker henne från vad fan det här är.
Det kan jag inte.
Jason…
Om jag väcker henne för tidigt,
dör vi allihop.
Nej.
Om du inte väcker henne nu, då dör du, Sinclair.
Bara du.
-Du stängde av stängslet, va? -Ja.
Då kan du sätta på det igen.
Vill du berätta hur du tänker eller ska vi läsa dina tankar?
Tanken är att monster ska fångas in här.
Om vi får in dem hit, låser och sprutar eld uppifrån,
så borde El och barnen få ett övertag.
Okej, det är jag med på.
Förutom det där
med att få in dem hit.
De har ett kollektivt medvetande. Får man hit en, får man hit dem alla.
-Du får vara grillmästare. -Okej.
Du får vara fängelsevakt och sätta igång stängslet.
När alla är här inne, låser du porten.
Vad ska du göra?
Jag är lockbetet.
Ser du den där i tvättstugan?
Det är inte långt härifrån.
Han är ensam.
Vi siktar på honom.
-Nej! -Kom!
Hördu.
En dag kommer jag att dö.
Men inte idag.
Jag har fortfarande en middag som väntar.
Jag är osäker, Hop.
Den här gången…
…blir det annorlunda.
Det hoppas jag.
Jag tänker inte anordna fler begravningar.
Hörni, flygfän!
Ger ni upp så enkelt?
Var det verkligen nödvändigt?
De är på taket.
Fan i helvete.
De kommer väl inte in där?
Dö!
Dö, era jävlar!
Dö!
Försiktigt.
Steve!
Nancy!
Steve!
Eddie, du måste hjälpa mig!
Hallå, akta dig!
Ja, jävlar.
-Snyggt. -Tack.
-Finns det fler ventiler? -Fan också.
Fan också!
Det kommer inte att hålla!
Vi drar!
Kom igen! Skynda!
Eddie, kom!
Kom nu! Skynda dig!
Du är så nära, Eddie! Kom nu!
Eddie.
Eddie!
Vad gör du? Eddie, nej!
Eddie!
Sluta, Eddie!
Sluta!
Vad håller du på med?
-Jag köper oss tid. -Nej! Eddie!
Du kan inte gömma dig för mig, Max.
Tror du inte att jag vet vad du gör?
Kysser Mike bra?
Tror du att jag inte ser allting?
-Snälla. -Trodde du att du kunde lura mig?
Trodde du att dina vänner skulle kunna stoppa mig?
Jag ser dem.
Jag ser dina vänner
lika tydligt
-som jag… -Sluta!
…ser dig.
Jag känner dem.
Jag känner hur de…
…dör.
Tiden är inne, Max.
Tiden är inne.
Vi kallar honom Vecna.
Han lever i en annan dimension. Därför kan du inte se honom.
Är det Eddie Munson och hans följeslagare som har åkallat denna Vecna?
Du lyssnar ju inte. Det finns ingen kult. Den har aldrig funnits.
-Ska jag tro på det? -Det är sant.
-Vad gjorde Chrissy hos Eddie? -Hon köpte droger.
Du ljuger!
Okej.
Chrissy…
Hon såg saker.
Hemska saker.
Som Vecna tvingade henne att se.
Hon var rädd och behövde hjälp.
Nu vet jag att du ljuger.
Om Chrissy var rädd och behövde hjälp, skulle hon ha kommit till mig!
Inte till Eddie! Inte till det miffot!
-Du har fel om Eddie. -Nej.
Men jag hade fel om dig. Jag borde inte ha släppt in dig i gänget.
Jag borde inte ha velat bli insläppt.
Jag trodde att jag ville vara som du.
Populär.
Normal.
Men det visar sig att det normala är en våldsam psykopat.
Väck henne inom fem sekunder.
Fyra.
Tre.
Nej!
Kritisk träff!
Nej!
Du är modig, Maxine.
Mycket modigare än din bror.
Men i slutändan…
…är du ändå svag och skör, precis som han.
Precis som alla andra.
Och du…
…kommer…
…att gå sönder.
Du.
Hej.
Ta mig då, era jävlar!
Skit samma.
Jag visste inte vad jag skulle göra, så jag stack.
Jag lämnade henne.
Alltså, titta på oss.
Vi är inga hjältar.
Fan!
Max, mår du bra?
-Mår du bra? -Ja.
Är du…
Är du på riktigt?
Inbillar jag mig dig?
Jag är på riktigt.
Hur då?
Jag åkte snålskjuts med en pizzadegsfrys.
Va?
Håll dig undan.
Om du rör henne igen,
så dödar jag dig igen.
Var det det du gjorde?
Dödade du mig?
Jag är så glad att ha dig här, Elva.
Det här…
…kommer att bli…
…underbart.
Så oerhört underbart.
Och allt tack vare dig.
De slåss.
Eddie!
Kom igen, då!
Innan jag dödar dig…
…vill jag att du ser på.
Pappa är död.
Jag vet vad han gjorde mot dig.
Du var annorlunda.
Precis som jag.
Han gjorde dig illa.
Han gjorde dig
till vad du är nu.
Han är monstret, Henry.
Inte du.
Du har rätt.
Du och jag…
…är annorlunda.
Och ja, pappa gjorde mig illa.
Men han var inget monster.
Han var bara en människa.
En vanlig, medelmåttig människa.
Det var därför han sökte begåvning hos andra.
Hos dig.
Och hos mig.
Men i slutändan…
…kunde han inte kontrollera oss.
Han kunde inte forma oss.
Han kunde inte förändra oss.
Förstår du inte det, Elva?
Han gjorde inte mig till vad jag har blivit.
Det gjorde du.
Först trodde jag att du hade skickat mig för att dö i skärselden.
Men jag hade fel.
Jag befann mig på en ny plats.
Jag blev en utforskare.
Jag utforskade en värld orörd av mänskligheten.
Jag såg så mycket.
Och en dag…
…upptäckte jag det mest häpnadsväckande av allt.
Nåt som skulle komma att förändra allt.
Jag såg en möjlighet att förverkliga min potential,
överträffa min mänskliga form
och bli det rovdjur som jag hade fötts till att vara.
Så det var du.
Hela tiden.
Jag behövde bara hjälp av nån att öppna dörren.
Och det gjorde du.
Utan att inse det själv.
Inte sant?
Men när du insåg det,
valde du att göra motstånd.
Så jag behövde hitta ett sätt att öppna dörren själv.
Jag behövde…
…din kraft.
Hela den här tiden har vi byggt…
…för din skull.
Förstår du inte?
Återigen…
…har du befriat mig.
Nej. Det behöver inte bli så här.
Du kan sätta stopp för det här.
Det är över, Elva.
Dina vänner har förlorat.
Eddie!
Det finns inget du kan göra för att stoppa det här nu.
Hawkins ska brinna och gå under
tillsammans med hela den meningslösa och fördärvade världen.
Och jag ska finnas där.
Lucas!
Jag ska finnas där och plocka upp spillrorna när så sker.
Lucas!
Och sen skapa nåt underbart av dem.
En gång i tiden
hoppades jag på att ha dig vid min sida.
Men nu vill jag bara att du ser på.
Var inte rädd.
Försök att vara stilla.
Nej…
Det är snart över.
Max!
El! Hör du mig?
El! Vakna, El!
-Vakna, El! -Hon kan inte andas.
Kom ut därifrån!
Herregud, El! Vakna!
Hjälp mig!
Lägg henne på bordet.
Hör du mig?
El!
Hör du mig?
El!
Mike. Sluta inte. Du är hjärtat.
Glöm inte det.
Du är hjärtat.
El?
Jag vet inte om du hör mig, men du ska veta att jag är här.
Jag är här.
Och…
Jag älskar dig.
El, hör du mig? Jag älskar dig.
Jag borde säga det oftare. Jag är inte rädd för dig.
Det har jag aldrig varit.
Aldrig.
Men jag är rädd för
att du inte ska behöva mig.
Jag trodde att om jag sa det högt, så skulle det såra mig ännu mer.
Men jag vet inte hur jag ska leva utan dig.
Det är som att livet började när vi träffades.
Du hade på dig den där T-shirten från Bennys Burgare.
Du drunknade nästan i den.
Där och då visste jag att jag älskade dig.
Och det har jag gjort sen dess.
Jag älskar dig när du mår bra, men även när du mår dåligt.
Jag älskar dig med och utan krafter.
Jag älskar dig för den du är.
Du är min superhjälte.
Och…
Jag får inte förlora dig. Hör du det? Det får jag bara inte.
Du kan göra vad som helst: Flyga och flytta berg. Jag tror det.
Det gör jag verkligen.
Och just nu
behöver du bara kämpa emot, okej?
El.
Hör du det?
Du måste kämpa emot!
Du måste.
Kämpa emot!
Kämpa!
Så ja, El. Kämpa emot.
Kämpa.
Kämpa!
Eddie!
Max!
Kämpa!
-Joyce! -Hop!
Fan också.
Här, era svin!
Ja!
Jag tror inte på högre makter eller gudomliga ingripanden,
men det där var ett mirakel.
Då borde vi sno oss.
-Steg fyra. -Flambering.
Du och dina vänner tror att ni har vunnit.
Är det inte så?
Men det här
är bara början.
Början på slutet.
Ni har redan förlorat.
Nej.
Det har du gjort.
Max!
Det var som fan!
Ja!
Katinka!
Ja!
Eddie!
Herregud!
Herregud, Eddie.
-Det är illa, va? -Nej, du klarar dig.
-Du måste bara till sjukhuset. -Okej.
-Då så. -Jag tror…
Kom igen.
-Ge mig ett ögonblick bara. -Okej.
Jag stack inte den här gången.
Nej, det gjorde du inte.
-Du tar väl hand om småglina åt mig, va? -Nej, det ska du göra.
Nej…
Säg att du tar hand om dem.
Säg det.
Jag… Jag ska ta hand om dem.
Bra.
Jag tror faktiskt att jag tar min examen nu.
I år är det mitt år, Henderson.
Det är äntligen mitt år.
Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Eddie…
Eddie?
Eddie! Kom igen.
Eddie!
Lucas!
Hämta en läkare! Ring efter en ambulans!
Fort! Ring efter en ambulans!
-Lucas… -Jag är här.
Jag känner ingenting. Jag ser ingenting.
Det är ingen fara.
Du ska få hjälp. Håll ut.
Jag är rädd, Lucas.
Jag vet…
Jag är inte redo att dö.
-Du kommer inte att dö. Håll ut. -Jag vill inte dö!
Du kommer inte att dö. Håll ut.
Max.
Nej, stanna här hos mig.
-Stanna här, Max! -Nej!
Stanna här.
Titta på mig, Max. Titta…
Stanna hos mig.
Håll ut.
Erica, hjälp!
Max?
Max? Stanna här hos mig.
Stanna hos mig.
Nej!
Max, stanna hos mig!
Hjälp!
Max!
Fyra slag.
Max.
Holly!
Kom igen.
Jag vet att du finns där inne.
Jag vet att du finns där inne. Vakna.
Vakna.
Nej.
Du ska ingenstans.
Nej.
-Hej. -Hej…?
Max ville sova över.
Vilken?
Det är Mirakelkvinnan. Alias prinsessan Diana.
Inte Hopper.
Inte Mike.
Du.
Det här är helgalet.
Kommer det att funka?
Ser du? Vad var det jag sa? Det finns mer i livet än dumma killar.
Är det mot reglerna?
Vi har våra egna.
TVÅ DAGAR SENARE
NI LÄMNAR NU HAWKINS KOM SNART TILLBAKA
Det var för mindre än 48 timmar sen som en jordbävning med magnituden 7,4
drabbade den pittoreska staden Hawkins, 13 mil från Indianapolis.
Seismologerna kallar händelsen för
"en naturkatastrof i sällan skådad omfattning".
Tjugotvå personer har omkommit.
Hundratals är inlagda på sjukhus, och många fler saknas.
Därför förväntas siffran att stiga.
Den här vägen! Kör ditåt!
Det här är en av många tragedier som har drabbat staden.
Nyligen dödades flera gymnasieelever i en rad ritualmord
med kopplingar till en satanistisk kult känd under namnet Hellfire.
Eddie Munson, kultens ledare och huvudmisstänkt i mordfallen,
saknas efter jordbävningen och förmodas vara död.
Men det är en klen tröst för Hawkins invånare,
som är rädda och arga och vill ha svar.
Varför just deras stad? Vad har de gjort för att behöva lida så?
Allt fler tror att det finns en koppling mellan tragedierna.
Man menar att morden öppnade en port till självaste helvetet.
Hörde du det?
Nu kallar de det för en port till helvetet.
Toppen. Mer hysteri. Precis vad vi behöver.
Det var nyheterna, som numera låter exakt som blaskorna.
Du, Nance! Jag hittade fler gamla grejer på vinden.
-Herr Kanin. -Du får spara honom om du vill.
Han får mer kärlek i ett nytt hem.
-Har nån beställt pizza? -Va?
Mamma!
Hej!
Du får aldrig åka på semester igen. Och högskolan kan du glömma.
Du blir kvar här.
-Mår du bra? -Ja, jag mår bra.
-Men, Jonathan… -Det var ingen jordbävning.
Jag vet.
Jag vet mer än du tror.
Hur då?
-Vi har försökt ringa… -Jag vet. Jag är ledsen för det.
-Vi kunde inte riskera att ta kontakt. -"Riskera att ta kontakt"?
Jag ska berätta allt. Det lovar jag.
Just nu
är jag glad att du mår bra.
-Var är Lucas? -Han är på sjukhuset.
Är han skadad?
Nej, han…
Herregud…
Ni vet inte.
"Han öppnade ögonen. Orden försvann i halsen.
Han glömde att han behövde kräkas upp det där hemska vinet.
Han glömde sin mor, hennes bror Morgan, hans far och nästan allt annat.
Speedy var borta.
Synen av berg- och dalbanan mot himlen var borta.
Han kände hur nackhåret reste sig och hur ett leende drog i mungiporna.
Speedy! Här är jag! Jag är här, i Territorierna."
Herregud.
-Vi har ringt er tusentals gånger. -Jag vet. Vi kom så fort vi fick veta.
Jag är ledsen.
Vet de…
…när hon kommer att vakna?
Nej.
Hon kanske inte gör det.
Hjärtat stannade i längre än en minut.
Hon dog.
Kliniskt alltså, men…
…sen kom hon tillbaka.
Läkarna vet inte hur.
Det är visst ett mirakel.
Jag är här, Max.
GÅVOINSAMLING
-Hej. -Hej.
Här har vi filtar och lakan samt kläder och leksaker.
Redan sorterat också. Det uppskattas.
-Vill ni ha ett skattekvitto? -Nej, det tror jag inte. Tack ändå.
Finns det nånting annat som vi kan hjälpa till med?
Vi sorterar efter ålder:
Spädbarn, flickor, pojkar, män och kvinnor.
Om skicket är för dåligt, tar vi inte emot det.
Okej.
Jag hittade en till burk jordnötssmör med bitar i.
-Robin. -Hej.
-Vad gör du här? -Jag…
-Jag gör smörgåsar. -Ja, det är klart…
Det råkar vara så att jag också gör det.
Vad bra.
Förlåt om jag lät konstig när jag frågade vad du gör här.
Det var bara en kul överraskning att se dig här.
-Jag tolkade det inte negativt. -Vad bra.
Jag har varit rätt så slutkörd på sistone.
-På grund… -…av allt?
Ja.
Ja, och på grund av Dan.
Min pojkvän. Eller… han var min pojkvän.
Han kom hit och såg det här,
och det var inte vad han ville göra på lovet.
Så han åkte tillbaka till Purdue.
Egentligen är det bra, för han gick mig på nerverna.
Han dissar Häftigt drag för att den saknar handling.
Jag borde ha gjort slut där och då.
Förlåt.
Här står jag och klagar på min korkade pojkvän
när det finns människor i nöd som behöver mat.
Och jag har precis gjort en macka med dubbelt så mycket jordnötssmör.
Det måste vara nåt fel på mig.
Ibland pratar jag snabbare än vad jag tänker.
Jag är som ett skenande tåg
som jag inte kan få stopp på, oavsett vad jag gör.
Förstår du?
Ja, jag tror det.
Här får du.
-Till mig? -Varsågod.
-Det behövdes inte. -Nu blev det så.
-Jag förtjänar inte det. -Det blev så.
-Tack så mycket. -Grattis i förskott.
Tack ska du ha. Men oj!
Vatten?
Väsentligt för alla livsformer.
ANMÄL FÖRSVUNNA PERSONER HÄR
Mr Munson?
Jag heter Dustin Henderson. Får jag prata med dig?
Jag förstår inte vad vi ska prata om.
Min brorson är oskyldig. Han är fortfarande försvunnen.
Jag sätter upp anslag tills han är tillbaka.
Ha en bra dag.
Jag var med honom.
Jag var med honom vid jordbävningen.
Och var är Eddie nu?
Jag…
Jag är så ledsen.
Jag önskar att alla hade fått lära känna honom.
På riktigt.
De hade älskat honom.
Mr Munson.
De hade älskat honom.
Ända in i det sista…
…slutade han aldrig vara Eddie.
Allt till trots.
Jag såg honom aldrig arg.
Han kunde ha sprungit.
Han kunde ha räddat sig själv.
Men han kämpade.
Han kämpade och dog medan han skyddade staden.
En stad vars befolkning hatade honom.
Han är inte bara oskyldig.
Mr Munson, han…
Han är en hjälte.
Herregud.
Åh, jävlar.
-Snacka om ruckel. -Ja.
Det där är ett problem.
Jag förstår att superflickan måste gömmas, men det är inte direkt Avskildhetsfortet.
Det är snarare ett vidrighetsfort.
Hörni, kom igen. Mikes rum har sett värre ut.
Det var brutalt sagt.
Se! Vattnet rinner.
Och här finns städutrustning.
Ja, det blir bra.
Håll i den.
Vad håller han på med?
Han ser ut att plocka svamp. Han är lite excentrisk.
-Då är han en i gänget. -En i gänget, ja.
-Du, Nancy. -Ja?
Förlåt för att jag inte var här.
Alltså…
Jag är glad att du inte var det.
Det gläder mig att du var med Mike och Will.
Och det gläder mig att du var här.
Vem hade annars tagit befälet? Steve?
Han har faktiskt mognat ganska mycket.
Ja, det har han säkert.
Du…
Ja?
Är det bra mellan oss?
Ja.
-Ja? -Definitivt.
Det är bara…
Det är tufft.
Livet kommer alltid i vägen för våra storartade planer.
Ja, det verkar så.
Är det för sent att skriva upp "räddat världen" på meritlistan?
Ansökningsbrevet…
Inte för att det spelar nån roll längre, men…
…fick du det?
Nej.
Inte än.
Har hon pratat nåt med dig?
Inte så mycket. Lite grann bara.
Dr Brenner…
Han sa att hon inte var redo, och nu tycker hon att han hade rätt.
Skitsnack. Om det inte vore för henne, skulle Max inte vara vid liv nu.
Jag vet.
Men hon har aldrig förlorat förut.
-Inte på det här sättet. -Hon får en chans till.
Förhoppningsvis inte.
Och förhoppningsvis är Ett ett ruttnande lik.
Det är han inte.
Nu när jag är här
i Hawkins,
så känner jag honom.
Och han är sårad.
Men han lever.
Det känns konstigt nu när vi vet vem han var, men…
…jag minns fortfarande vad och hur han tänker.
Han tänker inte sluta.
Aldrig nånsin.
Inte förrän han har tagit allt och alla.
Vi måste döda honom.
Det ska vi.
Myndigheterna.
Max?
Hej, stumpan.
Hej.
Jag lät den stå öppen.
-Jag lät dörren stå öppen en decimeter. -Jag vet.
Jag gav aldrig upp hoppet.
Jag vet, och det är ingen fara.
Det är ingen fara. Jag är här nu.
Jag är här.
Du ser…
Inte tjock ut?
-Och håret. -Håret?
Ditt hår, då.
Ja.
Jag stal din look, stumpan.
Ja.
Vad tycks?
Helgrymt.
Det var fler som aldrig gav upp hoppet.
Jag är glad att du åkte på den där…
…konferensen.
Det var en intressant upplevelse.
Hej.
-Du har vuxit. -Ja.
Du har krympt.
Mamma, det snöar!
Undertexter: Viktor Hessel